Справа № 450/3345/25 
Провадження № 2/450/287/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді  Мельничук І. І.
секретаря судового засідання   Дикої О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Шабатин Наталія Анатоліївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року у розмірі 30 500,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 02.01.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 02.01.2025-100001930. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.01.2025, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 р. Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 02/01/2025; сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп.; строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 21.05.2025. Відповідно до Договору від 02.01.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, ОСОБА_1 02.01.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн., однак такий свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 30500,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., по процентам в розмірі 14000 грн., комісії 1500,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 5000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Договір підписаний відповідачем електронним підписом – одноразовим ідентифікатором. У зв`язку із вищенаведеним, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.
Ухвалою від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 
29.08.2025 року та 05.09.2025 року через електронний суд надійшли заяви від представника відповідача Тисячник Р. Р. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. Оскільки матеріали справи були подані через електронний суд, після внесення даних РНОКПП представника в систему Д-3, така могла ознайомитись.
12.09.2025 року представником відповідача Тисячник Р. Р. подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просила поновити строк для подання відзиву. Вказала, що позивачем недоведено укладання кредитного договору у належній формі та його підписання саме відповідачем, оскільки такі докази як «BANK ID.pdf” та скріншот, не є належними доказами проходження процедури верифікації конкретною особою та відсутній КЕП на наданому позивачем документі, що унеможливлює його цілісність і автентичність. Зауважила, що відповідач категорично заперечує проти того, що одноразовий ідентифікатор використано саме ним і як наслідок було підписано кредитний договір. Наголосила, що в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, момент їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку, оскільки довідка від третьої особи не є первинним бухгалтерським документом, яка б підтверджувала списання 10 000 грн. з його рахунку на користь відповідача. Також зазначила, що недоведений факт ознайомлення відповідача з правилами надання коштів. Наполягала на незаконності нарахування комісій, оскільки кредитор не може стягувати платежі за дії, які він вчиняє на власну користь та на безпідставності нарахування неустойки, оскільки таке заборонене під час воєнного стану. 
17.09.2025 року представником позивача ТзОВ «Споживчий центр» Павленко Д. О. подано клопотання про витребування від ПАТ «БАНК ВОСТОК» інформації на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 та інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 за 02.01.2025 року, яке було задоволено ухвалою від 17.09.2025 року.
18.09.2025 року представником позивача ТзОВ «Споживчий центр» Павленко Д. О. подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого просив позовні вимоги задоволити. Вказав, що кредитний договір було укладено належним чином, а саме в електронній формі, що прирівнюється до письмової, копію кредитного договору позивач подав разом із позовною заявою. Крім цього, оригінал кредитного договору судом не витребовувався, клопотання про його витребування відповідачем не подавалось. Вказав, що Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв?язку належить йому або, що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними
засобами доказування. Натомість, при подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему BANK ID, які отримані від центрального вузла системи BANKID Національного банку України, які однозначно ідентифікують відповідача. Окрім цього, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5168-13XX-ХХХХ-0173, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих
стороною позивача. Щодо ненадання виписку по рахунку, зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, тому не може надати первинні банківські документи, а відповідач протягом дії договору не заявляв будь-яких претензій щодо невиконання позивачем обов`язку по наданню коштів. Зауважив, що своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов?язується їх виконувати. Долучив картку субконто Контрагенти, Договори за 02.012025-15.09.2025 року.
23.09.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив, мотиви яких аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.
25.03.2026 року на виконання ухвали від 17.09.2025 року про витребування доказів, надійшла інформація від АТ «ВСТ БАНК», що платіжна картка № НОМЕР_1 емітована як спосіб доступу до рахунку ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 у національній валюті та долучено виписку по рахунку коштів від 02.01.2025 по 02.01.2025.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що 02.01.2025 року ОСОБА_1 уклав з ТзОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 02.01.2025-100001930, шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки кредитного договору, графіку платежів, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), інформаційного повідомлення, наклавши на такі одноразовий ідентифікатор Е328, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби в сумі 10 000 грн. строком на 140 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року, що підтверджується листом ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» № 72-2207 від 22.07.2026 року.
На підтвердження позовних вимог представником позивача подано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним договором становить 30 500 грн. та складається з 10 000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 14 000,00 грн. заборгованості по процентам, 1500 грн. заборгованості за комісією та 5000 грн. заборгованості за неустойкою.
Щодо заперечення представника відповідача щодо відсутності належного доказу перерахування кредитних коштів, а саме довідки від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», слід вказати, що судом витребовувалась інформація, згідно якої надана виписка по рахунку з 02.01.2025 по 02.01.2025, де зазначено, що 02.01.2025 року о 17:38:16 відбулось зарахування коштів на ПР за операцію MS/VD: IPAY_CREDIT_MC1 SPOZHIVC/Banderu 9 (KO Kiev UKR) у сумі 10000 ОСОБА_1 .
Щодо заперечення представника відповідача в частині відсутності доказів на підтвердження ідентифікації відповідача через систему «BankID» для укладення кредитного договору, слід вказати, що до матеріалів позовної заяви долучено інформацію, отриману з центрального вузла системи «BankID» НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача, що спростовує викладені вище твердження.
В частині покликання представника відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем одноразового ідентифікатора, слід вказати, що вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки такий підписаний відповідачем електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора Е328, який був скерований на номер мобільного телефону ОСОБА_1 .
Що стосується не ознайомлення ОСОБА_1 із змістом кредитного договору № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року, слід вказати, що наведене не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки згідно п. 22 заявки кредитного договору № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року вбачається, що позичальник підтвердив надання і отримання інформації, зазначеної в ч.ч. 1, 5 ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також примірник цього договору і паспорт споживчого кредиту, за виключенням коли надання паспорта споживчого кредиту не є обов`язковим.
При цьому не ознайомлення відповідача ОСОБА_1 з умовами кредитного договору № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року внаслідок власної недбалості не може свідчити про неукладеність такого договору чи бути підставою для визнання його недійсним, оскільки тягар негативних наслідків не ознайомлення сторони з умовами кредитування, які нею підписані, покладається саме на таку сторону.
Більше того, відповідач, прийнявши кредитні кошти та користуючись ними, фактично підтвердив укладення договору та погодження з його істотними умовами, що узгоджується з усталеною судовою практикою щодо подібних правовідносин.
Окрім наведеного, у відповідності до п. 1.15 інформації про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) позичальник має право отримати засвідчені копії договору на папері з електронного документа, шляхом особистого надсилання паперового письмового звернення про надсилання засвідчених копій договору на папері з електронного документа за місцезнаходженням кредитодавця, у відповідь на яке отримати зазначені копії у строку, встановлені законодавством про звернення громадян.
При цьому, відповідач ОСОБА_1 із запитом про отримання засвідчених копій договору на папері не звертався.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заперечення сторони відповідача у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися із наведеною позивачем сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025року та наданим розрахунком, виходячи з наступного.
Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за надання у 1500 грн., суд зазначає наступне :
За змістом ч. 4 ст.263 ЦПК України та ч. 6ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У заявці кредитного договору № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року зазначено комісія за надання у складі чергового платежу та комісія за обслуговування у складі чергового платежу. Оскільки комісія позивачем нараховується відповідачу за дії, які кредитор вчиняє на власну користь, а саме стягується за послуги пов`язані з наданням кредиту, при цьому не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог в цій частині.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню.
Водночас, щодо вимоги позову про стягнення з відповідача 5000,00 грн. неустойки суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24лютого 2022року «Про введення воєнногостанув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що кредитний договір укладений 02.01.2025 року в період дій воєнного стану, стягнення з відповідача неустойки у розмірі 5000,00 грн., не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, перевіривши надані позивачем докази, позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 24 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн., по процентам в розмірі 14 000, 00 грн.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно дост.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 906,81 грн., що відповідає пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76-81,89,95,141,223,229,247, 258,259,263-265,268,273,282, 354,355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Шабатин Наталія Анатоліївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 02.01.2025-100001930 від 02.01.2025 року у розмірі 24 000,00 (двадцять чотири тисячі 00 копійок) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 906,81 (одна тисяча дев`ятсот шість гривень 81 копійка) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 01.04.2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук