КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 10.07.2025 року близько 21 год. 13 хв. в м. Кагарлик по вул. Київська Обухівського району Київської області керував автомобілем ВАЗ2107, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат 0,98 проміле. Також проводився медичний огляду Кагарлицькій КНП КМР, результат 0,86 проміле та повторно протягом року згідно постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 20.12.2024 року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки без вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що йому не було відомо про розгляд справи та винесення постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 04.08.2025 року, оскільки на час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 перебував у відділений КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» на виконання ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.05.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах зі звичайним наглядом, на підтвердження чого надає виписку з історії хвороби №1286. Згідно з випискою, ОСОБА_1 був госпіталізований 08.04.2025 року та виписаний 06.08.2025 року, саме тому йому не було відомо про розгляд справи 04.08.2025 року. Копію отримуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, а дізнався про неї лише 03.03.2026 року коли був зупинений працівниками, які встановили відсутність права керування транспортним засобом та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що судом першої інстанції не було встановлено, чи був ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції у встановленому законом порядку відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», що ставить під сумнів законність процедури огляду. Також судом не надано оцінки тому, чи відповідали вимогам закону технічні прилади, за допомогою яких проводився огляд щодо ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а саме вимогам щодо технічного обслуговування та калібрування. Крім того, оскаржувана постанова взагалі не містить інформації, за допомогою якого приладу проводився огляд у закладі охорони здоров`я. 

ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином встановлено ознаку повторності, яка є необхідною умовою притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що свідчить про формальне ставлення суду до розгляду справи. Оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування мотивів її прийняття на з посиланням на норми права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши письмові матеріали справи та відеозапис, який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступних підстав. 

Насамперед варто зазначити, що судом апеляційної інстанції вживалися заходи з метою належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату та час судового засідання, зокрема, шляхом передачі телефонограми ОСОБА_1 (а. с.53). Будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будь яких клопотань від нього не надходило. Таким чином відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність учасників судового провадження у зв`язку з тим, що учасники справи були обізнані про день, час і місце розгляду справи та клопотань про відкладення судового розгляду не направляли.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

У своїй постанові суд першої інстанції зазначає про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату та час судового засідання та не з`явився до суду, однак у матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження вказаного. На аркуші справи 21 наявна лише довідка про недоставлення SMS ОСОБА_1 з причин «абонент тимчасово недоступний», що в свою чергу не може свідчити про належне повідомлення особи про дату та час судового розгляду. 

Крім того, до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 долучив виписку з історії хвороби, яка підтверджує, що на день розгляду справи він перебував на лікуванні у медичному закладі, а тому не знав та не міг бути присутнім під час розгляду справи (а. с. 48-49). За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому він підлягає поновленню. 

Щодо можливої участі у судовому засіданні прокурора, то суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а лише частково, за клопотанням сторони захисту, у разі його задоволення передосліджує вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення. 

Крім того, у аналогічних справах Київська міська прокуратура направляла ряд листів з ідентичним змістом, зокрема лист № 23-153вих-22 від 17.11.2022 року, у яких вказувала, що законодавством України прокуратуру не наділено повноваженнями щодо підтримання обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, таким чином участь прокурора у розгляді такої категорії справ законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень органів прокуратури. Вказану позицію Київська міська прокуратура просить враховувати при розгляді аналогічних справ (а. с. 54-55).

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначив у своїй постанові суд першої інстанції, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №387696 від 10.07.2025 року (а. с. 1), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді першої інстанції доказами, а саме:
- результатом тесту №770 приладу Драгер - 0.98‰ (а. с. 2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де в графі «з результатом згоден» ОСОБА_1 поставив підпис (а. с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.07.2025 року (а. с. 4);
- висновком медичного огляду від 10.07.2025 року КНП КМР, де вказано, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 5);
- поясненнями ОСОБА_1 від 10.07.2025 року (а. с. 7)
- відеозаписом нагрудних камер працівників поліції (а. с. 15).

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а. ПДР України, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху і утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписи, які було вивчено судом апеляційної інстанції відображають зміст даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відеозаписом зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. На запитання працівників поліції, чи вживав водій алкогольній напої, відповів, що не вживав та погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат огляду 0,98‰, з яким ОСОБА_1 не погодився. На пропозицію пройти огляд у закладі охорони здоров`я погодився. Результат огляду ОСОБА_1 у лікаря-нарколога - 0,86‰, який він заперечив. Після цього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. 

Будь яких відомостей, які б вказували на несправність приладу Драгер, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, матеріалами справи не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції не бере до уваги. 

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», що ставить під сумнів процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Твердження ОСОБА_1 про невстановлення судом першої інстанції повторності вчинення правопорушення є безпідставним, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення долучено довідку, з якої вбачається, що відносно ОСОБА_1 23.11.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180574 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наслідками розгляду якого Кагарлицьким районним судом Київської області 20.12.2024 року було винесено постанову, якою на ОСОБА_1 було накладено стягнення у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік (а. с. 10).

Будь яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року - без змін. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ
Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року та вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки без вилучення транспортного засобу- без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 368/1087/25
Апеляційне провадження № 33/824/2611/2026
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Кириченко В.І.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.