Справа №:755/15900/24
Провадження №: 2/755/2924/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р.  Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -    Хромової О.О.
при секретарі -    Бовкун М.В.

за участі:
позивача -      ОСОБА_1 
представника позивача -   адвоката Терехова М.С.
відповідача в режимі 
відеоконференції -     ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив відібрати у матері
 ОСОБА_3 малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути його за місцем фактичного проживання батька ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
На обгрунтування позову зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2015 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син, ОСОБА_4 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року по справі № 755/5944/19 шлюб розірвано. Відповідач намагалася створити негативний образ особистості позивача. У листопаді 2021 року ініційовано позов про стягнення аліментів, хоча батько приймав участь у матеріальному забезпеченні дитини. Після отримання інформації про відкрите виконавче провадження, позивач розпочав сплачувати аліменти та погашати наявну заборгованість. У березні 2022 року батько надав згоду на виготовлення та одержання візи і тимчасовий виїзд за кордон дитини з матір`ю з метою оздоровлення та відпочинку. В червні 2023 року відповідач привезла сина на три місяці до України, проте, дитина виявила бажання залишитися проживати з батьком. Сторони прийняли рішення, що дитина залишиться проживати в Україні та піде на навчання до першого класу. Внаслідок перебування дитини з матір`ю проявилися наслідки неналежного навчання та розвитку дитини. У період з 23 червня 2023 року по 10 липня 2024 року дитина постійно проживала з батьком, перешкод для спілкування матері та дитини не було. Однак, 10 липня 2024 року позивач звернулася зі скаргою до органів опіки та піклування, отримала довідку про наявну заборгованість зі сплати аліментів та 14 липня 2024 року вивезла дитину за кордон. 16 липня 2024 року дитина у телефонній розмові повідомила, що перебуває в Чехії. Однак, дитина зобов`язана відвідувати навчальний заклад, перебуває незвичному середовищі, не володіє мовою. ОСОБА_7 має складний характер, може проявляти агресію. Аналогічна поведінка відповідача мала також місце у відносинах із її колишнім чоловіком ОСОБА_5 . Позивач намагався налагодити відносини з відповідачем з метою захисту прав та інтересів дитини, однак бажаного результату не досягнуто. З огляду на сферу діяльності відповідача, остання не може приділяти належну увагу дитині, що впливає на його рівень розвитку. В діях позивача має місце протиправна зміна місця проживання дитини.
З огляду на викладене позовні вимоги просив задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23 жовтня 2024 року на 10 год. 00 хв., сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки.
10 жовтня 2024 року (вхід. від 11 жовтня 2024 року № 55796) представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Бризгаловою А.І., подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини. У поданій зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .
На обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви зазначила, що 09 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від
12 липня 2019 року по справі № 755/5944/19 шлюб між сторонами розірвано. Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року місце проживання малолітньої дитини визначено разом з матір`ю. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2022 року по справі № 755/19580/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_3 29 серпня 2022 року отримала виконавчий лист. У зв`язку зі збройною агресією у лютому 2022 року ОСОБА_3 вимушено виїхала з дітьми за кордон, до Чехії, де отримала тимчасовий захист. Дитина з народження проживає з матір`ю. Влітку 2023 року сторони домовилися, що дитина проведе три місяці з батьком. Однак, батько порушив домовленість, у зв`язку із чим дитина провела рік на території України. Лише влітку 2024 року ОСОБА_3 у присутності працівник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації змогла забрати дитину. Зі слів дитини, батько неналежним чином піклувався про нього, тому він відмовився спілкуватися з батьком. Також ОСОБА_1 неодноразово чинив на дружину психологічний тиск, у зв`язку із чим вона зверталася до Центру соціальних служб Дніпровського району у відділі по роботі з насильством у сім`ї та до органів поліції. У 2022 році ОСОБА_3 вимушена була припинити спілкування із ОСОБА_1 , оскільки він вводив дитину в оману щодо ситуації в Україні, дитина не розуміла причину перебування за кордоном. Також ОСОБА_1 періодично проявляє агресію щодо слабших. Батько відмовився повертати дитину матері саме через стягнення аліментів у примусовому порядку та блокування його рахунків. Станом на 01 жовтня 2022 року розмір заборгованості складає 34 259,36 грн. Водночас, станом на 25 червня 2024 року - 96 698,51 грн, погашення заборгованості почав здійснювати тільки в серпні 2024 року, з квітня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_1 взагалі не сплачував аліменти, хоча про наявність виконавчого провадження був обізнаний ще з січня 2022 року та частково сплачував аліменти. Звернення з даним позовом до суду направлене на уникнення мобілізації. Також ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно набутих коштів - аліментів за період, коли дитина перебувала з батьком, що може свідчити про намір уникнення обов`язку сплати аліментів та погашення наявної заборгованості.
З огляду на поведінку батька, який не сплачує аліменти, має заборгованість зі сплати аліментів, створює перешкоди у її спілкування з сином, налаштовує сина проти матері, чинить психологічний тиск на матір, наявні правові підстави для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю. Матір дитини постійно опікується здоров`ям дитини, доглядає його, займається його освітою та розвитком, забезпечує необхідним для проживання та розвитку, тому визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. ОСОБА_3 забезпечена житлом як на території України, так і в Чехії. Поряд з цим, проживання дитини з батьком було тимчасовим та зумовлене порушенням відповідачем домовленостей щодо такого проживання, не може свідчити про розрив сімейних зв`язків з матір`ю.
З огляду на викладене вимоги зустрічної позовної заяви просила задовольнити та покласти на відповідача судові витрати.
11 жовтня 2024 року (вхід. № 55823) до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бризгалової А.І., надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги вважає безпідставними.
На обгрунтування відзиву зазначено, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження протиправної зміни місця проживання дитини матір`ю. В матеріалах справи наявні заява ОСОБА_1 про згоду на виїзд дитини за кордон, що свідчить про те, що останній з початку 2022 року був обізнаний та не заперечував щодо перебування сина ОСОБА_7 за кордоном з матір`ю. Також ОСОБА_1 замовчує обставину порушення ним домовленості з ОСОБА_3 щодо повернення дитини матері
07 вересня 2023 року, яка була оформлена ним власноруч у виді розписки. Відповідно, скарга
 ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації була викликана саме через відмову ОСОБА_1 добровільно повертати дитину матері. Саме позивач протиправно змінив місце проживання дитини, яке було визначено раніше розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року. Звернення до суду пов`язане виключно з наявністю у нього значної заборгованості зі сплати аліментів та накладенням арешту на його рахунки в рамках виконавчого провадження. Також проживання дитини з батьком за однією адресою було нетривалим та не може свідчити про розрив сімейних зв`язків з матір`ю. Більш того, як зазначено вище, проживання дитини з батьком було зумовлене протиправними діями самого ОСОБА_1 . Висновок повторної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи від 07 листопада 2023 року не свідчить про погіршення фізичного, мовленнєвого розвитку ОСОБА_7 , тощо. Вказаний висновок має рекомендаційний характер. Більш того, у вказаному висновку не зазначено про те, що мати ОСОБА_7 не дбає про гармонійний розвиток дитини. Позивачем не наведено жодних обставин, які б створювали реальну небезпеку для життя та здоров`я дитини або обставин, що вказують на зміну обставин, які б суперечили інтересам дитини. В той же час, на території України діє воєнний стан, наявні масові ракетні удари, тощо, що не сприяє розвитку особистості дитини та не забезпечує право дитини на дитинство, життю та здоров`ю дитини загрожує небезпека, а тому визначення місця проживання дитини з батьком не відповідає інтересам дитини. Позивачем не наведено та не доведено, що матір не здатна забезпечити нормальні умови проживання сину, його вихованню і розвитку або ухилилась від виховання та утримання дитини. Проживаючи разом із матір`ю, дитина має усталений спосіб життя, який відповідає її віковим, емоційним та фізичним потребам. Натомість, проживання дитини з батьком за однією адресою було нетривалим та зумовленим порушенням з боку відповідача домовленостей щодо такого проживання, а тому не може свідчити про розрив сімейних зв`язків з матір`ю. Визначення місця проживання дитини з батьком не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Інші доводи та твердження відзиву на позовну заяву дублюють зміст зустрічної позовної заяви.
23 жовтня 2024 року (вхід. № 58167) представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом
Тереховим М.С., подано клопотання про зобов`язання відповідача надати відповідь на поставлені питання в порядку статті 93 ЦПК України, до якого долучено перелік питань.
23 жовтня 2024 року (вхід. 3 58687) у підготовчому засідання представником відповідача
 ОСОБА_2 - адвокатом Бризгаловою А.І., подано клопотання про витребування доказів, а саме: висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, поданий в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.
Також ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бризгалової А.І., про витребування доказів, витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
25 жовтня 2024 року (вхід. від 28 жовтня 2024 року № 59084) до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати відповідь на поставлені питання в порядку статті 93 ЦПК України, до якого долучено перелік питань.
30 жовтня 2024 року (вхід. від 31 жовтня 2024 року № 60009) представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Бризгаловою А.І., до суду подано заяву свідка у порядку статті 93 ЦПК України.
На виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бризгальова А.І., надала відповіді на поставлені питання у формі заяви свідка в порядку статті 93 ЦПК України, а саме:
1.Дитина перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .
2.Дитина перебуває з матір`ю, ОСОБА_3 , та сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
3. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у статусі тимчасового захисту в Чехії (docasna ochrana).
4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштований у школу в місці перебування. У Чеській Республіці законодавство зобов`язує дітей навчатися в школі. Таке положення закріплено в «Законі про освіту». Згідно з цим законом, всі діти зобов`язані відвідувати школу з 6 до 15 років. Це охоплює початкову освіту, яка триває 9 років. Перед поїздкою до батька ОСОБА_9 відвідував дитячий садочок. Також ОСОБА_9 має медичну страховку з 07 січня 2024 року по 31 березня 2025 року.
5.Відповідач має офіційне працевлаштування в країні перебування. ОСОБА_3 зареєстрована як самозайнята особа.
6.Відповідач має фінансову можливість (легальні доходи), в тому числі в країні перебування, забезпечувати дитину (без урахування аліментів).
7.У період з червня 2023 року по 10 липня 2024 року дитина перебувала на утриманні обох батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У період з червня 2023 року по 10 липня 2024 року ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , які стягуються в рамках виконавчого провадження, не отримувала.
8.При отриманні довідки від 11 липня 2024 року «про наявність заборгованості зі слати аліментів» у виконавчій службі ОСОБА_3 повідомила виконавця про те, що в період з червня 2023 року до
10 липня 2024 року син тимчасово перебував з батьком. Перед поїздкою ОСОБА_7 до батька ОСОБА_3 також повідомила виконавця про такі обставини та поцікавилась, чи зобов`язаний батько сплачувати аліменти в той час, коли дитина тимчасово перебуває з ним. На вказане питання ОСОБА_3 державним виконавцем було повідомлено про те, що зобов`язання батька сплачувати аліменти не зникає коли дитина тимчасово перебуває з батьком.
18 листопада 2024 року (вхід. № 63426) до суду від представника відповідача 
ОСОБА_2 - адвоката Бризгалової А.І., надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: про витребування висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 
19 листопада 2024 року у підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., повторно подав клопотання про зобов`язання відповідача надати відповідь на поставлені питання в порядку статті 93 ЦПК України. Клопотання від 25 жовтня 2024 року просив повернути без розгляду.
Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., від 25 жовтня 2024 року повернуто без розгляду за клопотанням представника позивача.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бризгалової А.І., про витребування доказів, витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
03 грудня 2024 року (вхід. № 66645) від адвоката Бризгалової А.І. до суду надійшла заява про припинення повноважень представника.
11 грудня 2024 року (вхід. № 68201) відповідач ОСОБА_3 подала до суду додаткові пояснення у справі, у яких повторно надала відповіді на запитання позивача.
Також 11 грудня 2024 року (вхід. № 68203) відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву про прискорення розгляду справи.
11 грудня 2024 року у підготовчому засіданні за клопотання представника позивача - адвоката Терехова М.С., підготовче засідання відкладено на 29 січня 2025 року на 14 год. 00 год.
18 грудня 2024 року (вхід. № 69659) до суду надійшла заява представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про долучення письмового висновку Органу опіки та піклування по справі № 755/15900/24. Справу просили розглядати без участі представника третьої особи.
У висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання комісії від 11 грудня
2024 року № 17) від 16 грудня 2024 року № 103-10762 зазначено, що комісією встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано у липні
2019 року. Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_9 залишився проживати з матір`ю. В період часу з червня 2023 року по липень 2024 року проживав з батьком ОСОБА_1 . Мати дитини в липні 2024 року з малолітнім сином через продовження воєнного стану в Україні, з метою забезпечення безпеки дитини, його життя та здоров`я, виїхали до Чехії, де проживають по теперішній час.
Беручи до уваги викладене, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування не може об`єктивно дослідити питання щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки повернення дитини в Україну під час дії воєнного стану може нести загрозу її життю та здоров`ю. Розгляд зазначеного питання можливий після повернення дитини в Україну, або після припинення дії воєнного стану.
21 січня 2025 року (вхід. № 3488) до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., про зміну предмету позову.
На обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що початкові вимоги позивача ОСОБА_1 не будуть забезпечувати захист інтересів дитини ОСОБА_4 , тому позивач просить: 1) прийняти заяву про зміну предмету позову; 2) відібрати у матері ОСОБА_3 малолітню дитину ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути його за місцем фактичного проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.
29 січня 2025 року підготовче засідання, призначене на 14 год. 00 хв., знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Хромової О.О. Наступне підготовче засідання призначено на
11 лютого 2025 року на 12 год. 15 хв.
10 лютого 2025 року (вхід. від 11 лютого 2025 року № 7876) відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на зміну позовних вимог.
На обгрунтування відзиву на зміну позовних вимог зазначила, що вона з дитиною перебувають за кордоном, мають візу тимчасового захисту у зв`язку із воєнним станом на території України, тобто через загрозу життю та здоров`ю дитини. Органи опіки та піклування визначили місце проживання дитини з матір`ю. Зміна місця проживання може бути обґрунтована лише з урахуванням реальних обставин, безпеки та благополуччя дитини. А повернення дитини в Україну може створити загрозу для її життя та здоров`я. Відібрання дитини у матері - це радикальний крок, що передбачає позбавлення батьківських прав і передачу опіки іншій особі чи органам опіки. Дії позивача спрямовані не в інтересах дитини.
Просила відмовити в задоволенні заяви про зміну предмету позову та залишити вимоги позивача без задоволення.
11 лютого 2025 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 25 березня 2025 року до
12 год. 00 хв.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., про зміну предмету позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Подальший розгляд справи постановлено здійснювати з урахуванням заяви про зміну предмету позову, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
11 березня 2025 року (вхід. від 12 березня 2025 року № 13917) відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 наголосила, що
01 листопада 2021 року розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_10 . На комісії позивач сказав, що доцільніше буде коли дитина буде проживати з матір`ю (дитині було 3 роки). В мирний час не виникало питання про те, щоб син жив з батьком та про добросовісність матері, лише зараз, під час військового стану виникло питання відібрання дитини у матері та стягнення з неї грошових коштів.
Через ряд обставин, пов`язаних з поведінкою позивача вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від
18 березня 2022 року позов задоволено, стягнуто аліменти починаючи з 23 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Станом на зараз стягнення аліментів здійснюється у примусовому порядку, позивач мав заборгованість за аліментами. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України у лютому 2022 року була вимушена виїхати з дітьми за кордон, а саме до Чехії, де отримали візу тимчасового захисту від 08 березня 2022 року. Влітку 2023 року сторони домовилися про те, що син ОСОБА_4 проведе три місяці з батьком з 07 червня 2023 року по 07 вересня 2023 року. Однак, ОСОБА_1 порушив домовленість щодо повернення сина, у зв`язку з чим дитина залишилася в Україні на рік. Лише в липні 2024 року відповідач змогла забрати сина в присутності працівників Служби захисту дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки ОСОБА_1 відмовлявся повертати дитину добровільно. Зі слів сина батько його часто бив, возив на роботу у вихідні дні, забирав зі школи пізно, тому син мав чекати біля охоронця, також іноді залишав самого вдома. Сину було страшно. Син не відвідував додатково заняття з логопедом, не ходив систематично на гуртки. Через вказане ОСОБА_9 відмовився спілкуватися з батьком. Батько також вводив сина в оману, щодо безпечності місця його проживання. Також стало відомо про наявність в провадженні суду позову ОСОБА_1 про безпідставно стягнені кошти та другий позов про визначення місця проживання сина з ним. В ході судового розгляду ОСОБА_1 дізнався інформацію про відповідача, місце її проживання, роботу та заняття. Повернення дитини до України, з урахуванням введення воєнного стану, намагання стягнути з матері кошти, що витрачаються на потреби дитини, порушує її право на належне утримання та благополуччя. Зокрема, між сторонами існує спір щодо повернення суми аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у період з червня 2023 року до 10 липня 2024 року, оскільки син тимчасово перебував з батьком, внаслідок порушення ним домовленостей щодо місця та періоду перебування сина.
З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог просила відмовити.
25 березня 2025 року підготовче засідання, призначене на 12 год. 00 хв., знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Хромової О.О. Наступне підготовче засідання призначено на
23 квітня 2025 року на 12 год. 00 хв.
23 квітня 2025 року (вхід. № 22909) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., подав заяву про виклик свідків, просив допитати у якості свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 .
Також 23 квітня 2025 року (вхід. № 23066) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., подав клопотання про витребування доказів, а саме: просив витребувати у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо відібрання дитини
 ОСОБА_4 у матері ОСОБА_2 
23 квітня 2025 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терехов М.С., про виклик та допит свідків, обов`язок забезпечення явки свідків покладено на позивача ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., про витребування доказів, витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Висновок щодо наявності або відсутності підстав відібрання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та встановлено процесуальні строки.
28 квітня 2025 року (вхід. № 23798) відповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про витребування доказів та призначення психіатричної експертизи позивача.
22 травня 2025 року (вхід. від 23 травня 2025 року № 29509) до суду надійшло клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про долучення письмового висновку органу опіки та піклування по справ № 755/15900/24.
У висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини (протокол засідання комісії від 14 травня 2025 року № 9) зазначено, що комісією встановлено, що батьки дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в липні 2019 року. Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_9 залишився проживати разом з матір`ю. В період часу з червня 2023 року по липень 2024 року малолітній ОСОБА_9 проживав з батьком. Мати дитини в липні 2024 року з малолітнім сином ОСОБА_7 , через запровадження воєнного стану в Україні, з метою забезпечення безпеки дитини, його життя та здоров`я, виїхали до Чехії, де і проживають по теперішній час. Враховуючи викладене та положення частини другої статті 170 СК України, рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає недоцільним відібрання дитини ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 , оскільки відсутні будь-які правові підстави.
10 червня 2025 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів та призначення психіатричної експертизи позивача.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 та його представник - адвокат Терехов М.С., вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечували.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_10 вимоги зустрічного позову підтримала, у задоволенні первісного позову просила відмовити. Проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечує.
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державна адміністрація, у підготовче засідання свого представника не направили, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялася належним чином, у заяві від 18 грудня 2024 року розгляд справи просили здійснювати без участі свого представника.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 липня 2025 року о 15 год. 00 хв. У судове засідання викликано свідків.
16 липня 2025 року у судовому засіданні проведено допит свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що ОСОБА_1 є її колегою по роботі, давно знайомі, разом гуляли з дітьми. Відповідач привезла сина без попередження ОСОБА_13 . ОСОБА_9 був агресивним, мав погану поведінку, розвиток не відповідав віку, проявляв агресію щодо інших дітей. Однак, за час життя з батьком він змінився в кращу сторону, став спокійнішим, більш соціалізованим, позивач займався його освітою, водив до логопеда. З матір`ю дитини особисто не знайома, вона проживає за кордоном. ОСОБА_9 приїхав до батька на канікули, однак, залишився на довше. Про навчання дитини в Чехії нічого не знає. Від батька агресії до дитини не було. У 2023/2024 році відвідував школу, позивач показував фото зі школи. ОСОБА_7 весь час був з позивачем на роботі.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що відповідач не повідомляла його про зміну садочку дитини. Бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у його житті без обмежень. Неодноразово звертався до служби у справах дітей та сім`ї з метою проведення бесіди з матір`ю. Однак, спеціалістами служби повідомлено, що бесіду буде проведено після повернення матері та дитини до України. Відповідач одного разу надала можливість зустрічі з сином. На початку повномасштабного вторгнення відповідач з дитиною виїхали до Польщі. На діалог вона не йде, не повідомляє точне місцезнаходження сина. У вересні 2022 року привезла дитину на один місяць та знову без попередження поїхала за кордон. У травні син приїхав на літо, а потім матір дозволила залишитися на навчальний рік 2023/2024, після чого забрала сина на відпочинок на море та більше не поверталася, сказала, що він житиме з нею. 
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що дитина проживає з нею, весь час перебувала на забезпеченні в обох батьків. Позивач брав участь у житті дитини та її забезпеченні. Додатково для забезпечення перетину кордону дитиною взяла відповідне доручення у позивача, але на кордоні його не надавала, не знадобилося. Стягнення аліментів відбувається на підставі рішення суду, дії вчиняються на розсуд виконавця, стягнення відбувається правильно. Дитина проживає в Празі, Чехія, однак місце навчання називати не вважає за потрібне через поведінку батька. Детальну інформацію надасть тільки на вимогу суду. Дитині встановлено діагноз психіатричного захворювання. Вимоги зустрічного позову підтримує, хоче, щоб дитина проживала з матір`ю без конкретизації адреси, оскільки місце її проживання може змінюватися. На території України дитина має зареєстроване місце проживання.
У судовому засіданні оголошено перерву до 23 вересня 2025 року до 15 год. 00 хв., у зв`язку із неявкою свідків.
22 вересня 2025 року (вхід. № 56008) представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., подав заяву про відкладення судового розгляду на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.
23 вересня 2025 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача, відкладено судове засідання на 29 жовтня 2025 року на 15 год. 00 хв.
22 вересня 2025 року (вхід від. 23 вересня 2025 року № 56055) до суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до набрання рішенням суду у цій справі: 1) повідомляти відомості щодо дитини ОСОБА_4 місце проживання - точну адресу на момент постановлення даної ухвали; контактний номер телефону за яким можливо встановити зв`язок з дитиною шляхом відео зв`язку за допомогою застосунків «Viber» та/або «WhatsApp» та/або «Telegram» та/або програм «Zoom» та/ або «Skype» не залежно від номеру телефону та/або адреси програм; повідомити місце та адресу навчання дитини; повідомляти про будь-яку зміну місця проживання та навчання дитини протягом однієї доби від дати настання обставин; 2) забезпечити спілкування дитини ОСОБА_4 з його батьком ОСОБА_1 за допомогою телефону та/або програм інтернет - телефонії (Viber, Skype, Telegram, Zoom чи іншою за взаємною згодою) у режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції кожний вівторок та субота в період з 17:00 год. до 19:00 год.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 жовтня 2025 року, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. 03 жовтня 2025 року о 09-00 год.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року задоволено частково заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., про забезпечення позову, зобов`язано ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у справі: 1) повідомляти ОСОБА_1 відомості щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: адресу місця проживання; контактний номер телефону за яким можливо встановити зв`язок з дитиною шляхом відео зв`язку за допомогою застосунків «Viber» та/або «WhatsApp» та/або «Telegram» та/або програм «Zoom» та/або «Skype» не залежно від номеру телефону та/або адреси програм, відомості про навчальний заклад із зазначенням повної назви та адреси, про зміну місця проживання та навчання дитини протягом трьох діб від дати настання обставин; 2) забезпечити спілкування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за допомогою телефону та/або програм інтернет - телефонії (Viber, Skype, Telegram, Zoom чи іншою за взаємною згодою) у режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції двічі на тиждень протягом двох годин, з урахуванням графіку та звичного режиму дня дитини. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.
12 жовтня 2025 року (вхід. від 13 жовтня 2025 року № 61587) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала заяву з інформацією про виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року про забезпечення позову.
29 жовтня 2025 року судове засідання, призначене на 16 год. 00 хв., знято з розгляду, у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні суду. Наступне судове засідання призначено на 03 грудня 2025 року на 15 год. 00 хв.
03 грудня 2025 року у судовому засіданні протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом та оголошено перерву у судовому засіданні до 28 січня 2026 року до 10 год. 00 хв., оскільки сторони потребують часу для узгодження умов договору щодо виховання та утримання дитини.
Також протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, залишено без розгляду клопотання представника позивача за первісним позовом в частині вимоги про виклик та допит свідка ОСОБА_5 
21 січня 2026 року (вхід. від 11 лютого 2026 року № 6512) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду клопотання про захист персональних даних та виключення з ухвали інформації щодо місця проживання, а саме просила: 1) виключити з ухвали суду від 03 жовтня 2025 року в частині зобов`язання ОСОБА_3 повідомляти місце проживання сина на території Чехії; 2) врахувати, що зазначення адреси місця проживання сина ОСОБА_14 , порушує її права та права її неповнолітньої доньки ОСОБА_15 , 2009 року народження, на захист персональних даних, безпеку та приватність, а також порушує міжнародні норми захисту інформації; 3) прийняти до уваги, що місце проживання її родини не є необхідним для вирішення питання щодо місця проживання дитини в межах даної справи, оскільки це не стосується вирішення судових питань безпосередньо щодо права на проживання сина.
Також 21 січня 2026 року (вхід. від 11 лютого 2026 року № 6631) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду клопотання про зміну ухвали, в частині спілкування з дитиною, а саме просила змінити ухвалу в частині організації спілкування дитини ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_1 , та дозволити це спілкування лише після проходження спеціалізованого навчання та консультацій батьком, який має діагноз епілепсія абсанс (зі слів позивача), щодо взаємодії з дитиною, яка має посттравматичний синдром та гіперактивність, та визначити графік та тривалість спілкування між батьком і сином з урахуванням рекомендацій лікаря-психолога, психіатра та іншого медичного персоналу, який займається лікуванням дитини.
22 січня 2026 року (вхід. від 11 лютого 2026 року № 6630) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила зупинити провадження у справі до усунення обставин, що перешкоджають її участі у судовому процесі, а саме - до завершення перебування на території Чеської Республіки у статусі тимчасового захисту та стабілізації стану здоров`я дитини. У разі відмови у зупиненні провадження - ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів, з урахуванням поданих письмових пояснень та доказів. Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що вона вимушена займатися лікуванням сина, здійснює пошуки іншого (більшого) житла, а судовий процес займає значну частину її часу та сил.
26 січня 2026 року (вхід. від 17 лютого 2026 року № 7730) до суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., надійшли додаткові пояснення у справі. Щодо долучених відповідачем клопотань та документів, в тому числі листування та висновку психіатра від
07 червня 2025 року, представник зазначив, що стан дитини після протиправної зміни місця проживання дитини та часу проживання дитини з матір`ю значно ускладнився, що призвело до негативних наслідків. 14 грудня 2025 року дитина зверталася за невідкладною медичною допомогою. Відлучення дитини від батька та погіршення його стану здоров`я порівняно з часом проживання дитини з батьком. Подальше проживання дитини з матір`ю може призвести до невідворотних наслідків.
28 січня 2026 року (вхід. від 04 лютого 2026 року № 5122) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій зазначила про необґрунтованість звинувачень та проведення належного лікування дитини у клініці. Дитина отримує лікування в одному з найкращих закладів Європи, відповідно до рекомендацій лікаря, ліки отримує на підставі відповідних рецептів. 
28 січня 2026 року судове засідання, призначене на 12 год. 00 хв., знято з розгляду, у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні суду. Наступне судове засідання призначено на 18 березня 2026 року на 14 год. 00 хв.
16 березня 2026 року (вхід. від 16 квітня 2026 року № 21986) представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів, а саме: просив долучити до матеріалів справи відомості про накладення на відповідача штрафів органом виконавчої служби, фрагменти відеозаписів зустрічей дитини з батьком, та просив поновити строк на подання доказів.
18 березня 2026 року (вхід. від 26 березня 2026 року № 17018) відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду заперечення на клопотання представника позивача від 16 березня 2026 року. Долучені докази вважає неналежними та недопустимими, їх долучення суперечить інтересам дитини. Також зазначила, що дитина не зобов`язана будувати відносини з батьком, мати не зобов`язана цього робити також, зокрема, змушувати дитину спілкуватися. Відповідальність за встановлення та підтримання контакту покладається виключно на дорослого. Після контактів з батьком психо-емоційний стан дитини погіршується. Під час спілкування батько нав`язує дитині власні погляди та обмежує її розвиток, фактично підлаштовуючи її під себе і пригнічуючи її індивідуальність. Батько не забезпечував належної участі у розвитку дитини, зокрема: не організовував роботу з логопедом, психологом, психіатром; не виконував рекомендації спеціалістів (раніше у справі надано докази); не враховував особливі потреби дитини. Натомість відповідач системно займається розвитком дитини, співпрацює зі школою, психологічно-педагогічними службами та іншими фахівцями. Поряд з цим, дії та поведінка позивача, його адвоката та виконавця створюють на відповідач тиск. Також вважає, що даний спір підлягає розгляду судом у Республіці Чехія, оскільки дитина проживає саме в цій країні.
18 березня 2026 року судове засідання, призначене на 14 год. 00 хв., знято з розгляду, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Хромової О.О. Наступне судове засідання призначено на 05 травня 2026 року на 16 год. 00 хв.
05 травня 2026 року у судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Терехов М.С., зазначив, що сторонам не вдалося мирно врегулювати спір, умови договору не погоджено відповідачем.
Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Терехова М.С., про долучення доказів від 16 березня
2026 року (вхід. від 16 квітня 2026 року № 21986).
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Терехов М.С., первісний позов підтримали та просили задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. У задоволенні вимог зустрічного позову заперечували в повному обсязі.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 проти задоволення вимог первісного позову заперечила, просила залишити місце проживання дитини з матір`ю, вимоги зустрічного позову підтримала.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.
Згідно копії свідоцтва про шлюб від 09 вересня 2015 року серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 09 вересня 2015 року зареєстровано шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис № 1394. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 », дружини - « ОСОБА_1 ».
Відповідно до свідоцтва про народження від 27 липня 2016 року серії НОМЕР_2 , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , про що 27 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 3110. Батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
З витягу з Реєстру територіальної громади - Київської територіальної громади, від 20 червня
2023 року № 2023/004579718 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 28 серпня 2019 року.
Також з витягу з Реєстру територіальної громади - Київської територіальної громади, від 08 жовтня 2024 року № 2024/012150581 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 10 серпня 2017 року.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року по справі
№ 755/5944/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09 вересня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1394.
Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року ОСОБА_6 звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою, у якій повідомила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Станом на дату звернення з дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Діти перебувають на її утриманні. ОСОБА_1 періодично, не регулярно протягом останніх трьох років надавав матеріальну допомогу, іноді знущаючись з цього питання. Також від ОСОБА_1 періодично отримувала погрози, він періодично приходив до будинку та знімав відео, слідкує, збирає конфіденційну інформацію, налаштовує дитину проти матері. Вказане негативно впливає на дитину.
Також до матеріалів справи долучено інформацію про реєстрацію заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення у Журналі ЄО від 05 жовтня 2021 року за № 8513. Іншої інформації копія документу не містить, зокрема, щодо особи заявника та складу правопорушення.
Зі свідоцтва про зміну імені від 27 жовтня 2021 року серії НОМЕР_3 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила ім`я, про що 27 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис № 203. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені « ОСОБА_3 ».
Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року № 861 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис від 27 липня 2016 року №3110, з матір`ю ОСОБА_6 .
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2022 року по справі № 755/19580/21 задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи стягнення з 23 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
20 вересня 2022 року державним виконавцем Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горовою М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа № 755/19580/21 від 29 серпня 2022 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 .
Також в матеріалах справи міститься повідомлення від 04 жовтня 2022 року про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 . Зазначено, що станом на
04 жовтня 2022 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 04 жовтня 2022 року за період з 23 листопада 2021 року по 30 вересня 2022 року становить 34 259,36 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.
Згідно довідки-розрахунку Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від
04 жовтня 2022 року, станом на 01 жовтня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить 34 259,36 грн
Також 25 червня 2024 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, становить 96 698,51 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку від 26 червня 2024 року № 26900, виданої Миронівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 25 червня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 96 698,51 грн.
Відповідно до довідки від 11 липня 2024 року про наявність заборгованості зі сплати аліментів, згідно з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_9 станом на 11 липня 2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 16,00 грн.
До матеріалів справи також долучено дублікат висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_4 від 06 жовтня 2021 року № ІРЦ-85983/2021/283510, у якому зазначено, що дитина з фонетико-фонематичним недорозвиненням мовлення. Рекомендована освітня програма для дітей в спеціальних групах, корекційно-розвиткова робота за програмою для дітей із фонетико-фонематичним недорозвиненням мовлення. За наслідками обстеження дитини рекомендовано: спонукати мовленнєву активність, розвивати навички самоконтролю, індивідуальні заняття з розвитку психічних процесів, емоційно-вольової сфери, дрібної та загальної моторики, логічного мислення, поповнення активного та пасивного словника, індивідуальні та підгрупові заняття з метою розвитку артикуляційного апарату, мовленнєвої моторики, фонетичних процесів, звукових, лексико-граматичних категорій та зв`язного мовлення, постійний зв`язок з працівником педагогічного закладу освіти, виконання спеціальних вправ та завдань з дитиною.
Згідно Висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи, що є додатком до Висновку про комплексно психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 06 жовтня 2021 року № ІРЦ-85983/2021/283510, щодо дитини ОСОБА_4 , рекомендовано продовжувати розвивати загальну моторику, координацію та планування рухів, орієнтуватися в просторі, виробляти точність в русі, рівновазі, дотримуватися режиму дня, з достатньою добовою руховою активністю, усвідомлювати роль фізичних вправ у розвитку та зміцненні організму, удосконалювати володіння основними рухами, дотримуватись правил у рухливих та спортивних іграх, володіти власним тілом, витримувати відповідно віку фізичне навантаження. Також рекомендовано проводити заняття з метою розвитку фонематичних процесів, звуковимови, злагодженої роботи артикуляційного апарату, проводити роботу над поповненням словникового запасу, розвитком лексико-граматичних категорій та зв`язного мовлення, продовжувати розвивати графо моторні навички та зорово-моторну координацію. Рекомендовано також продовжувати розвивати основні психічні процеси, загальні уявлення про оточуючий світ, дрібну моторику, поповнювати словниковий запас, проводити розвиток стійкості уваги, зорового та слухового гнозису, розвивати здатність докладати необхідні зусилля, продовжувати розвиток емоційно-вольової та комунікативної сфери, сприяти всебічному повноцінному розвитку дитини, створювати ситуації успіху, хвалити за успіхи в навчанні та гарну поведінку, долучати до командних ігор та завдань, вчити розуміти свій емоційний стан та стан інших людей, вчити орієнтуватися в соціальних ситуаціях та вміти знаходити рішення в них. Рекомендовано психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги, заняття з практичним психологом, корекція розвитку, навчання з практичним психологом, заняття з вчителем-логопедом, розвиток мовлення.
У довідці від 09 вересня 2022 року, виданої КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня
№ 2», щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено про ознаки імпульсивної поведінки, елементи СДУР, рекомендовано додаткове обстеження.
У консультативному заключенні невролога від 28 лютого 2024 року, складеного ТОВ «БЕБІ» щодо пацієнта ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено про встановлений діагноз: синдром гіперзбудливості, психопатологічна поведінка. Рекомендовано консультацію дитячого психолога, дитячого психіатра, дефектолога, режим дня, перегляд ТВ, комп`ютера обмежити, плавання та медикаментозне лікування.
У консультативному заключенні невролога від 28 лютого 2024 року, складеного ТОВ «БЕБІ» щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено про встановлений діагноз: синдром гіперзбудливості, вогнищевої симптоматики не виявлено, психопатологічна поведінка.
У висновку (онлайн роз`яснення (бесіда) психіатра) від 07 червня 2025 року, складеного ГО «Українська асоціація доказової психіатрії та психотерапії» щодо ОСОБА_4 , 2016 року народження, зазначено, що у дитини виявлено посттравматичний стресовий розлад, розлад дефіциту уваги з гіперактивністю.
З перекладу Рішення від 24 листопада 2022 року директора дитячого садка встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на дошкільне навчання з повним днем перебування у дитячому садку, Чеський Крумлов , Плешівец ІІ/391 у навчальному році 2022/2023 від 24 листопада
2022 року. Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.
09 грудня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 4312.
Відповідно до перекладу Рішення про зарахування до загальноосвітньої школи від 29 травня
2023 року № 154/2023, винесеного директором загальноосвітньої школи Чеський Крумлов, Лінецька 43, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий до першого класу загальноосвітньої школи Чеський Крумлов, Лінецька 43, з 01 вересня 2023 року. Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 09 грудня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 4313.
Водночас, згідно довідки від 28 червня 2024 року № 01-19/157, виданої Середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 158 міста Києва, ОСОБА_4 протягом 2023-2024 навчального року жив з батьком, який займався вихованням і навчанням сина, завжди був на зв`язку з класним керівником.
У характеристиці учня 1-А класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданій СЗШ № 158 міста Києва, зазначено, що дитина навчається з 1 вересня 2023 року. Хлопчик неврівноважений, не вміє стримувати свої емоції. Якщо йому щось не подобається, починає кричати, може побігти в куток та сидіти там. Були випадки, коли він перекидав парти, рвав зошити, розкидував їжу в їдальні, тікав під час прогулянки. ОСОБА_7 любить гратися з дітьми, але завжди намагається ними керувати, якщо йому щось не подобається, може вдарити дитину. Настрій мінливий. Може гратися, сміятися, а через хвилину може плакати без особливої причини. Часто проявляє агресію по відношенню до однокласників. На початку навчального року у ОСОБА_7 слабо сформовані навчальнії дії. Він працює у своєму темпі, не може працювати разом із класом, робить все наперед і часто неправильно. Перевірити і виправити помилки сам не може. В роботу на уроці включається після нагадування. На уроках увага низька, важко повторити раніше вивчений матеріал. Учбово-пізнавальна мотивація розвинена слабо. На уроках працює без бажання. Слабо розвинені організаційні уміння і навички. Дитині важко працювати на одному рівні з усім класом, часто потребує допомоги вчителя. Мова недостатньо розвинена. Відчуває труднощі в запам`ятовуванні букв, не всі склади з вивченими буквами може читати, не достатньо розвинений фонетичний слух, має логопедичні вади. Пише неохайно, не старається. Загально-пізнавальні уміння розвинені задовільно. Висновок-узагальнення може зробити тільки за допомогою вчителя. Відчуває труднощі у встановленні простих причинно-наслідкових відношень між явищами дійсності. На запитання, що стосуються обізнаності про оточуючий світ не завжди дає правильні відповіді. Дитина потребує постійної індивідуальної допомоги дорослого. Любить малювати, із задоволенням виконує танцювальні рухи під час фізкультхвилинки.
До матеріалів справи також долучено характеристику учня 2-А класу СЗШ № 158 міста Києва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 31 липня 2024 року, вих. № 01-19/164, у якій зазначено, що дитина навчається в навчальному закладі з 1 класу. Документи у перший клас подавав тато, ОСОБА_1 . Під час навчання здобувач освіти оволодів новими знаннями та вміннями. Покращив рівень логічного та абстрактного мислення. Має значні успіхи у навчанні, на кінець 2023-2024 навчального року ОСОБА_9 добре рахує, покращив техніку читання, але важко висловлює власну думку, покращив граматику та навички письма. Письмові роботи виконує не в повному обсязі. Дитина досить старанна. ОСОБА_7 належить до дітей з особливими освітніми потребами згідно з висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи з Інклюзивно-ресурсного центру. З ОСОБА_7 працює психолог, вчитель-логопед. Дитина жвава, рухлива на перервах. Немає стійкого розуміння про спілкування з людьми: дорослий-дитина, дитина-дитина. Поведінка у ОСОБА_7 активна, з елементами гіперактивної, керована. Учень позитивно реагує на похвалу від учителів. Схильний до бурхливих проявів емоцій, інколи не контролює їх: як по відношенню до вчителів, так і однолітків. Інколи може проявляти агресивні дії, якщо його щось не задовольняє. Якщо дитина відсутня на уроках через хворобу, батько завжди повідомляв класного керівника. Батько приділяє належну увагу лікуванню та медичному обстеженню. Дитина чисто одягнена, охайна, має усе необхідне для навчання, не має пропусків навчання без поважних причин. Батько бере участь у шкільному житті сина, у заходах, що проводяться у класі, в школі, постійно в діалозі з класним керівником та шкільним психологом, адміністрацією школи.
Згідно з перекладом рішення про зарахування до загальноосвітньої школи від 28 червня 2024 року № 122/2024, винесеного директором загальноосвітньої школи Чеський Крумлов, Лінецька 43, ОСОБА_22 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий до першого класу загальноосвітньої школи Чеський Крумлов, Лінецька 43, з 01 вересня 2024 року. Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 09 грудня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 4315.
Відповідно до перекладу довідки про навчання від 03 вересня 2024 року, виданої Загальноосвітньою школою Вране-над-Влтавою, район Прага-Запад, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2024/2025 навчальному році є учнем 1-Б класу школи денної форми навчання. Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 09 грудня
2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 4314.
У листі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 11 липня 2024 року № 103008-2365 зазначено, що 10 липня 2024 року спеціалістами служби проведено обстеження умов проживання за адресою: 
АДРЕСА_3 . Обстеженням встановлено, що в квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини, про що складено відповідний акт.
До матеріалів справи долучено відповідний акт від 10 липня 2024 року № 103, складений спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації з метою обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у тимчасовому користуванні на підставі договору оренди від 10 жовтня 2022 року. Встановлено, що умови проживання задовільні, квартира обладнана необхідною побутовою технікою та меблями, побут родини організований, дотримано санітарно-гігієнічні норми. Для виховання та розвитку дитини облаштовано окрему кімнату, окреме місце для сну, стіл для навчання, розвиваючі іграшки, книги, підручники, одяг та взуття в достатній кількості. За вказаною адресою проживає батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки та традиції в сім`ї дружні, спільний відпочинок, прогулянки, розваги. Батько і надалі бажає проживати з сином та займатися його вихованням.
Згідно з характеристикою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданою 31 липня
2024 року виконкомом Миронівської міської ради Київської області, за час проживання в місті Миронівка Обухівського району Київської області ОСОБА_1 скарг від сусідів на голову вуличного комітету до міської ради не надходило. На засіданнях адмінкомісії і комісії по профілактиці насильства та жорстокості в сім`ях, що діють при виконавчому комітеті Миронівської міської ради, матеріали про адмінправопорушення не розглядалися, компрометуючими матеріалами щодо ОСОБА_1 виконком не володіє.
Також долучено платіжні документи про сплату ОСОБА_1 аліментів за виконавчим документом та здійснення особистих грошових переказів, а також виписку по картках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з інформацією про грошові перекази на рахунок ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що 10 жовтня 2022 року між орендодавцем ОСОБА_23 та орендарем ОСОБА_1 укладено договір оренди квартири, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування квартиру з обладнанням за адресою: АДРЕСА_3 , термін оренди складає з 10 жовтня 2022 року по 10 березня 2025 року.
Відомостей про продовження строку оренди матеріали справи не містять.
До матеріалів справи також долучено податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік щодо ОСОБА_1 .
Також долучено Договір від 01 жовтня 2023 року № С-08-2023 про надання послуг оренди робочого місця, укладений між орендодавцем ФОП ОСОБА_24 та орендарем ФОП ОСОБА_1 , відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю, а орендар приймає в платне тимчасове користування одне робоче місце, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Термін оренди - 12 місяців.
Згідно із заявою ОСОБА_1 від 01 березня 2022 року, посвідченою Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 528, батько надав згоду на виготовлення та одержання візи і тимчасовий виїзд за кордон до Угорщини, Польщі, Данії, Чехії, Словаччини, Німеччини, в тому числі до країн на розсуд та вибір матері дитини, з метою оздоровлення та відпочинку на період з 01 березня 2022 року по 01 березня 2023 року, разові поїздки, його малолітньому синові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_3 .
З письмовій розписці від 07 червня 2023 року, що міститься в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_1 отримав оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , тому що дитина буде проживати з ним три місяці до 07 вересня 2023 року.
ОСОБА_1 у своїй заяві від 05 січня 2024 року, посвідченій Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О., зареєстровано в реєстрі за № 26, зазначив, що батько надає згоду на тимчасову поїздку за кордон до Чеської Республіки, Республіки Польща, Словацької Республіки, Румунії, Республіки Молдова, Угорської Республіки малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 05 січня 2024 року по 05 лютого 2024 року у супроводі його матері
 ОСОБА_2 , яка по закінченню вказаного терміну зобов`язується повернути дитину на територію України.
10 липня 2024 року ОСОБА_1 у своїй заяві, посвідченій Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О., зазначив, що надає згоду на тимчасову поїздку за кордон до Чеської Респудбліки, Французької республіки, Республіки Польща, Словацької Республіки, Румунії, Республіки Молдова, Угорської Республіки та інших країн Шенгенської Угоди та Європейського Союзу малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 11 липня 2024 року по
26 серпня 2026 року у супроводі його матері ОСОБА_2 , яка по закінченню вказаного терміну зобов`язується повернути дитину на територію України.
З листа Адміністрації Держприкордонслужби від 13 серпня 2024 року, вих. № 19-55317/18/24-вих, встановлено, що за період з 01 березня 2022 року по 13 серпня 2024 року громадянин України ОСОБА_22 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон 28 серпня 2022 року через пункт пропуску «Мостиська» у напрямку «в`їзд», 14 жовтня 2022 року - через пункт пропуску «Мостиська» у напрямку «виїзд», 06 червня 2023 року - через пункт пропуску «Мостиська» у напрямку «в`їзд», 07 січня 2024 року - через пункт пропуску «Мостиська» у напрямку «виїзд», 26 січня 2024 року - через пункт пропуску «Мостиська» у напрямку «в`їзд», 14 липня 2024 року - через пункт пропуску «Чоп(Страж)» у напрямку «виїзд». Інформацію надано згідно відомостей бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території».
До матеріалів справи долучено копію візи від 08 березня 2022 року та від 08 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Документи викладено іноземною мовою, перекладу на українську мову не надано.
В матеріалах справи міститься копія особистого листування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з різних мобільних застосунків стосовно спільного сина ОСОБА_7 , фотографії дитини.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 зверталася до Координаційного центру з надання правової допомоги - Лівобережний Київський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо складання процесуальних документів та представництва її інтересів в суді щодо видачі обмежувального припису. Водночас, відомостей про обставини, які викликали необхідність звернення за правовою допомогою, до матеріалів справи не долучено.
Також до матеріалів справи долучено План соціального супроводу сім`ї/особи ОСОБА_6 (соціальна картка № 337) від 20 жовтня 2021 року.
Відповідно до характеристики ОСОБА_6 , виданої ДП «Інфотех» 13 жовтня 2021 року,
вих. № 2604-вих, остання у період з вересня 2019 року по серпень 2021 року працювала на підприємстві на посаді фахівця з видавничо-поліграфічного виробництва видавничо-поліграфічного відділу. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальний, старанний дисциплінований працівник. Вчасно та якісно виконувала свої посадові обов`язки, ініціативна та творча, здатна швидко розбиратися в суті питання. Трудову дисципліну та правила внутрішнього трудового розпорядку не порушувала. За характером спокійна та врівноважена, коректна, доброзичлива, комунікабельна, створювала навколо себе атмосферу психологічного комфорту, викликала до себе симпатію з боку колег і клієнтів.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 має статус фізичної особи-підприємця, дата реєстрації 12 травня 2023 року. Основний вид діяльності - 74.10 спеціалізована діяльність із дизайну.
Відповідно до перекладу Витягу з торгового реєстру, виданого Міським відділом ліцензування торгівлі Муніпаліцитету міста Чеський Крумлов, ОСОБА_3 має торгову ліцензію. Термін дії дозволу - з 27 жовтня 2023 року до 31 березня 2025 року. Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 09 грудня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 4332.
Також в матеріалах справи міститься виписка з особового рахунку ФОП ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2023 року по 01 грудня 2024 року.
До матеріалів справи долучено грамоти та подяки на ім`я ОСОБА_6 , видані Київською міською державною адміністрацією, командуванням НОМЕР_4 окремого батальйону НОМЕР_5 Бригади Територіальної Оборони Києва, старостою Тамаринського старостинського округу Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області.
Також з долученого до матеріалів справи платіжного документу від 25 лютого 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 здійснила грошовий переказ, у призначенні платежу якого зазначено про сплату коштів для дитини ОСОБА_4 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 січня 2025 року по справі
№ 755/16248/24, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів (аліментів).
Також в матеріалах справи міститься Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 вересня 2021 року
№ 00032761802 щодо реєстрації актового запису № 6 від 05 травня 2007 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_25 ».
Відповідно до свідоцтва про народження від 04 серпня 2009 року серії НОМЕР_6 , виданого виконкомом Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_15 , про що 04 серпня 2009 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 7. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_16 .
Також долучено переклад звіту від 02 серпня 2024 року Загальноосвітньої школи Чеський Крумлов про оцінку учениці ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Переклад з чеської мови на українську виконано перекладачем Реутою Д.І. 09 грудня 2024 року, підпис якого посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 09 грудня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за
№ 4319.
Суд також враховує, що до матеріалів справи долучено рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року по справі № 371/1264/15-ц, яким частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_16 , третя особа - орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини, зобов`язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_5 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_15 , у зв`язку з чим встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, а саме встановлено дні зустрічі з малолітньою дитиною кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з правом ночівлі за місцем проживання батька (адреса); необмежені побачення із малолітньою дочкою у будні дні за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 у світлу пору доби. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Водночас, рішенням Київського апеляційного суду від 05 листопада 2015 року по справі
№ 371/1264/15-ц, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_19 , рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року змінено, виключено з резолютивної частини рішення зобов`язання ОСОБА_6 надавати доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 для ночівлі за місцем проживання батька. В іншій частині рішення залишено без змін. 
Інші, долучені до матеріалів справи документи, викладені іноземною мовою, відповідного перекладу на українську мову сторонами не надано, про неможливість його виготовлення не зазначено.
У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року
№ 1906-IV«Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За вимогами частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, в рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зауважив, що під час визначення найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між: подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими; матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання; бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (частини перша, друга статті 2).
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Згідно із частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
У рішенні ЄСПЛ «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.
Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 12 лютого 2025 року в справі
№ 718/1695/21, від 23 жовтня 2024 року в справі № 761/11261/23 та ін.
У статті 163 СК України закріплено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.
Тобто, вирішуючи питання про доцільність відібрання малолітніх дітей і передання їх батькам, суд насамперед має дослідити, чи не буде це суперечити інтересам дітей, зашкодити їх здоров`ю чи розвитку, та встановити, чи є середовище, в яке передаються діти, благонадійним та благополучним.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У постанові Верховного Суду від 13 березня 2026 року по справі № 750/1498/23 зазначено, що залежно від специфіки правовідносин та обставин конкретної справи способи захисту сімейних прав учасників правовідносин можуть бути різними. Наприклад:
-відібрання дитини від одного з батьків, який діє неправомірно відносно дитини або іншого з батьків (стаття 162 СК);
-визначення місця проживання дитини з одним із батьків (стаття 161 СК);
-вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї (стаття 159 СК);
-тощо.
У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Основними підставами для відібрання дитини є: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Положення статті 8 Конвенції включають, як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року).
Слід врахувати, що стаття 161 СК України закріплює правове регулювання вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. 
Так відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
В свою чергу статтею 162 СК України передбачені правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини. 
Ця норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким в силу закону чи на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання (див. висновки у постановах Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 475/431/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 336/2426/20).
Відібрання дитини у контексті статті 162 СК України - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них. 
Верховний Суд при застосуванні вказаних норм права виснував, що в статті 162 СК України відбувається внормування тієї ситуації, коли після ухвалення судом рішення про визначення місця проживання дитини таке місце проживання було самочинно змінене другим із батьків.
Основною умовою застосування статті 162 СК України є факт «самочинної» зміни місця проживання дитини. 
Тому мати (батько) має право на пред`явлення позову про відібрання дитини, у разі коли один з батьків змінив без згоди іншого з батьків місце проживання до ухвалення рішення про визначення місця проживання і після ухвалення судового рішення місце проживання сина не змінював, згідно з статтею 162 СК Уекраїни, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 183/1464/22). 
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2026 року по справі № 750/1498/23 сформулював правову позицію, відповідно до якої якщо на час розгляду справи судами місце проживання дітей не було встановлено ні судом, ні органом опіки та піклування, вимога про відібрання дитини на підставі частини першої статті 162 СК України задоволенню не підлягає. Проте, якщо питання щодо місця проживання дитини з позивачем було вирішено в судовому порядку, позивач не має іншого способу захисту, ніж відібрання дитини. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті
77 ЦПК України).
Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі
№ 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Як встановлено з матеріалів справи після розірвання шлюбу між батьками дитини, малолітній
 ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю, місце проживання матері та дитини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року № 861 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 . Також ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на сина. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2022 року по справі № 755/19580/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи стягнення з 23 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів відбувається у примусовому порядку.
З жовтня 2021 року батьки малолітнього ОСОБА_4 зверталися за отримання медичної допомоги та отримання консультацій щодо особливостей психо-емоційного розвитку дитини, затримки розвитку, гіперактивності. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про причини виникнення таких поведінкових особливостей дитини та особливостей його розвитку, в тому числі внаслідок невиконання чи неналежного виконання матір`ю або батьком батьківських обов`язків.
З матеріалів справи також встановлено та не заперечувалося сторонами, що з початком повномасштабного вторгнення, з метою збереження життя та здоров`я дітей, ОСОБА_2 разом з малолітнім сином виїхали за межі України, де проживають станом на дату розгляду справи. 
Також з долучених до матеріалів справи заяв ОСОБА_1 , а саме: від 01 березня 2022 року, що посвідчена Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 528, від 05 січня 2024 року, що посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О., зареєстровано в реєстрі за № 26, та від 10 липня 2024 року, що посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О., зареєстровано в реєстрі за № 528, вбачається, що батько був обізнаний про виїзди дитини за кордон, надавав згоду матері на переміщення дитини, виготовлення візи.
Суд також враховує, що до органів опіки та піклування чи суду із заявами чи позовами про визначення місця проживання дитини разом з батьком, усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини ОСОБА_1 не звертався, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Таким чином, відомостей про факт самочинної зміни місця проживання дитини відповідачем за первісним позовом матеріали справи не містять, позивачем не доведено. Тобто, звернення з позовом про відібрання дитини у даному випадку є передчасним.
Слід врахувати, що відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 роз`яснив, що система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється такими правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2024 року в справі № 161/10938/22, від 25 березня
2019 року в справі № 165/2240/16-ц зауважив, що під час вирішення питань, які стосуються життя дитини, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Однак, озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні спірного питання, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18.
При вирішенні питання про заслуховування думки дитини суд враховує, що станом на дату розгляду справи ОСОБА_4 виповнилося повних 9 років, водночас, дитина має особливості психо-емоційного розвитку, тому, з огляду на чутливу сферу, що стосується її приватного життя та відносин з батьками, необхідність залучення сторонніх осіб до такої процедури та враховуючи останню інформацію про погіршення стану здоров`я дитини, опитування дитини не проводилося, з метою недопущення додаткового навантаження на дитину.
З урахуванням пропорційності втручання у право позивача на повагу до його сімейного життя, яке гарантоване статтею 8 Конвенції, та норм частини третьої статті 163 СК України допускаються випадки відмови батьку у відібранні дитини, що є необхідним у цій ситуації, виходячи виключно із інтересів малолітньої дитини,
Таким чином, враховуючи питання захисту і безпеки малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з точки зору його здорового розвитку, питання стабільності середовища його існування, враховуючи вік дитини, час та обставини, за яких він проживав окремо з кожним із батьків, з метою забезпечення спокійного та стійкого середовища для нього, недопущення емоційного стресу, а також з огляду на відсутність доказів підтвердження небезпеки для життя, здоров`я і морального виховання дитини матір`ю, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відібрання дитини у матері.
Отже, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини - задоволенню не підлягають.
Щодо вимог зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю суд зазначає таке.
Обгрунтовуючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України у лютому 2022 року була вимушена виїхати з дітьми за кордон, а саме до Чехії, де отримали візу тимчасового захисту від 08 березня 2022 року. Влітку 2023 року сторони домовилися про те, що син ОСОБА_4 проведе три місяці з батьком з 07 червня
2023 року по 07 вересня 2023 року. Однак, ОСОБА_1 порушив домовленість щодо повернення сина, у зв`язку з чим дитина залишилася в Україні на рік. Лише в липні 2024 року матір змогла забрати сина в присутності працівників Служби захисту дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки ОСОБА_1 відмовлявся повертати дитину добровільно. Зі слів сина батько неналежним чином виконував батьківські обов`язки, вдавався до фізичного насильства, не дотримувався розпорядку дня дитини та графіку його занять. У зв`язку із чим дитина відмовилася від спілкування з батьком. Також батько не опікувався безпекою дитини та вводив його в оману щодо безпечності місця його проживання. Повернення дитини до України, з урахуванням введення воєнного стану, намагання стягнути з матері кошти, що витрачаються на потреби дитини, порушує її право на належне утримання та благополуччя.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 СК України).
Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня
2008 року № 866.
Так, пунтом 3 Порядку від 24 вересня 2008 року № 866 визначено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.
Суд також враховує, що пунктом 73 розділу «Реєстрація народження дитини та розв`язання спорів між батьками щодо виховання дитини» Порядку від 24 вересня 2008 року № 866, встановлено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).
Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.
Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.
Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.
Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.
Як уже зазначалося раніше та не заперечувалося сторонами, після розірвання шлюбу між батьками малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю. Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року № 861 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .
Суд також враховує, що місце проживання матері ОСОБА_2 та дитини, ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: 
АДРЕСА_2 .
Водночас, станом на дату розгляду справи матір з дитиною проживають на території Чехії, мають статус тимчасового захисту, дитина відвідує навчальний заклад та проходить додаткове лікування.
Матеріали справи не містять відомостей про оскарження батьком ОСОБА_1 вказаного розпорядження.
Вимогу про визначення проживання дитини з матір`ю заявлено самою ж матір`ю, з якою місце проживання дитини вже визначено у позасудовому порядку на підставі відповідного розпорядження органу опіки та піклування.
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від
05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).
На переконання суду, у цій справі позивачем за зустрічним позовом не доведено, що його права порушені. Фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживає і продовжує проживати. Поряд з цим, місце проживання дитини уже визначено з матір`ю розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від
01 листопада 2021 року № 861 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», таке розпорядження є дійсним, сторонами не оскаржувалося.
Отже, суд констатує, що вимога позивача за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю уже вирішена у позасудовому порядку, тобто, відсутні порушені права позивача, які б підлягали судовому захисту.
Разом із цим, суд наголошує на тому, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Системний аналіз наведених вище міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько дитини, ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 листопада 2021 року № 861 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», водночас, а мати, проживаючи разом з дитиною, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.
Таким чином, вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини також не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із одночасною відмовою у задоволенні вимог первісного та зустрічного позовів сплачений сторонами судовий збір підлягає зарахуванню. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати, що складаються із витрат на оплату судового збору.
На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 19, 141, 150, 160, 161, 162, 170, 171 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини, - відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: 
АДРЕСА_5 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37397237, адреса місцезнаходження: шосе Харківське, 4-А, м. Київ, 02160.
Повне рішення суду виготовлено 18 травня 2026 року.

Суддя         О.О. Хромова