ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1715/25 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/980/26 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Середюк О.О., 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт",
Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Сікори О.О., дата складення повного рішення – 27 квітня 2026 року, у справі за позовом адвоката Іщук Надії Ростиславівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс", про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

У березні 2025 року адвокат Іщук Надія Ростиславівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, після уточнень, просила: 
--- розірвати договір оренди землі від 03 липня 2006 року, зареєстрований за №4АА002358-040671600005 від 31 липня 2006 року (зі змінами) в редакції згідно додаткової угоди №1800118-7 від 01.12.2021 року, номер запису про інше речове право 27278639, укладений між орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" та орендодавцем ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 15,3362 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, що розташована на території на території Чарівненської сільської ради, Великоолександрівського району, Херсонської області (зараз Борозенська ОТГ, Бериславського району Херсонської області), з урахуванням переходу права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс", та припинити право оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , площею 15,3362 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 (Номер запису про інше речове право: 27278639; 
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 130 539,72 грн на користь ОСОБА_1 , згідно договору оренди землі від 03 липня 2006 року, зареєстрованого за №4АА002358-040671600005 від 31 липня 2006 року (зі змінами) в редакції згідно додаткової угоди №1800118-7 від 01.12.2021 року, номер запису про інше речове право 27278639;
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору в сумі 1 937,92 грн. 

Позов обґрунтований наступним.
Позивач є власницею земельної ділянки площею 15,3362 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, розташованої на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яку вона успадкувала після ОСОБА_2 . Право власності позивача зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Орендні правовідносини щодо цієї земельної ділянки виникли на підставі договору оренди землі від 03 липня 2006 року, укладеного між спадкодавцем позивача та Товариством з обмеженою відповідальністю "Югтранзитсервіс-Агропродукт". Надалі право оренди перейшло до Приватного підприємства "ЮТС-Агропродукт Плюс", а згідно з додатковою угодою від 31 грудня 2017 року – до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт".
01 грудня 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" укладено додаткову угоду №1800118-7, якою договір оренди землі викладено у новій редакції. За умовами цієї угоди строк дії договору встановлено до 31 грудня 2030 року, а орендна плата визначена у розмірі 10,06 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 43 513,24 грн за повний рік оренди, із внесенням орендної плати до 31 грудня кожного року.
Позивач вважає, що відповідач порушує умови договору, оскільки не сплатив орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Розмір заборгованості, за розрахунком позивача, становить 130 539,72 грн, виходячи з річної орендної плати 43 513,24 грн за три роки.
На підтвердження несплати орендної плати представник позивача посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, відповідно до яких за 2022-2024 роки позивач не отримувала від відповідача доходів за надання земельної ділянки в оренду. Окремо зазначено, що виплата у січні 2022 року стосувалася доплати орендної плати за 2021 рік.
Позивач також зазначає, що зверталася до відповідача з вимогою погасити заборгованість та розірвати договір за взаємною згодою, однак відповіді не отримала, а заборгованість залишилась несплаченою.
З огляду на систематичну несплату орендної плати представник позивача вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди землі відповідно до статей 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", статей 526, 530, 651 ЦК України та пункту "д" ч.1 ст. 141 ЗК України, а також для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати і судового збору.
Після звернення до суду представнику позивача стало відомо, що право оренди належної позивачу земельної ділянки було зареєстровано за новим орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" на підставі договору купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року № 1704/25-10.
Представник позивача зазначив, що відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно виникають, змінюються та припиняються з моменту їх державної реєстрації, а тому для припинення права оренди необхідним є здійснення державної реєстрації такого припинення на підставі судового рішення.
Також представник позивача послався на ч.3 ст.10 зазначеного Закону, згідно з якою державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами.
З огляду на наведене представник позивача вказав, що у разі задоволення позовних вимог у первісно заявленій редакції – щодо розірвання договору оренди землі з ТОВ "Ютс-Агропродукт" – у державного реєстратора можуть виникнути підстави для відмови у вчиненні реєстраційних дій через наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, оскільки право оренди земельної ділянки вже зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс". На підтвердження таких доводів представник позивача зазначив про наявність аналогічних випадків та надав копію рішення реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій.
У зв`язку з цим представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просив доповнити вимогу про розірвання договору оренди землі положенням про урахування переходу права оренди до ТОВ "Перемога-Плюс" та про припинення права оренди земельної ділянки, що належить позивачу, з метою забезпечення реальної можливості державної реєстрації припинення такого права на підставі рішення суду. 

Ухвалою суду від 25.03.2025 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом й постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.07.2025 року до участі в розгляді справи було залучено співвідповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс". Крім того, було ухвалено прийняти уточнені позові вимоги, викладені в клопотанні представника позивача, здійснювати подальший розгляд справи в їх межах.

У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що несплата орендної плати зумовлена не його винною поведінкою, а обставинами, які об`єктивно унеможливили використання земельної ділянки.
Відповідач посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка зазнала наслідків збройної агресії рф та тимчасової окупації. У зв`язку з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням.
Відповідач вказує, що майно підприємства було знищене та розграбоване, а доступ до підприємства і належного йому майна був втрачений. На підтвердження цих обставин представник відповідача посилається на витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, а також на судові рішення в інших справах щодо викрадення та знищення майна підприємств у період окупації селища Новорайськ.
Крім того, відповідач зазначає, що територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами або потенційно забрудненою, потребує розмінування, а перебування працівників на такій території становить загрозу їх життю та здоров`ю. Через це, на думку відповідача, здійснення сільськогосподарської діяльності на ділянці є неможливим.
Відповідач посилається на статті 617, 762 ЦК України, статтю 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", законодавство про тимчасово окуповані території та протимінну діяльність, вважаючи, що воєнні дії, окупація, втрата доступу до майна та потенційне замінування є обставинами непереборної сили або обставинами, за які орендар не відповідає.
Також відповідач зазначає, що ч.6 ст.762 ЦК України звільняє наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане через обставини, за які він не відповідає. З огляду на це відповідач вважає, що відсутність сплати орендної плати у спірний період не може бути підставою для розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.
У зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, а також відмовити у стягненні судових витрат.

У заяві про долучення доказів відповідач зазначив, що листом Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року підтверджується потенційне забруднення спірної земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, а також неможливість гарантувати безпеку проведення польових робіт через щоденні обстріли з боку рф.
Також відповідач посилається на те, що піротехнічні розрахунки ДСНС України до робіт з розмінування цієї ділянки не залучались, а розмінування проводилось іншими фаховими відомствами. На думку відповідача, ці обставини підтверджують об`єктивну неможливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
У зв`язку з цим відповідач просить прийняти та долучити до матеріалів справи лист-звернення ТОВ "Ютс-Агропродукт" до Головного управління ДСНС України у Херсонській області, відповідь цього органу від 11 червня 2025 року, а також інші документи, зазначені у додатках до заяви. 

У додаткових поясненнях відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка розташована на території Борозенської ОТГ, до якої входить село Чарівне, а ця територія, за даними інтерактивної карти ДСНС, належить до місць, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
Відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 07 червня 2024 року № 740, якою врегульовано питання функціонування реєстру територій, забруднених або ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, а також на постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та 15 жовтня 2025 року у справах № 485/688/25, № 485/582/25.
Також відповідач вказує, що Борозенська ОТГ розташована приблизно за 20 км від окупованої Горностаївської сільської ради Каховського району Херсонської області, а земельна ділянка є потенційно небезпечною через можливе замінування та щоденні атаки FPV-дронів і ракет. У зв`язку з цим відповідач вважає, що проведення посівної кампанії, збору врожаю та іншої господарської діяльності на спірній земельній ділянці є неможливим, а тому в орендаря відсутній обов`язок сплачувати орендну плату на підставі ч.6 ст.762 ЦК України.

На судове засідання представник позивача адвокат Іщук Н.Р. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

На судове засідання представник відповідача ТОВ "Ютс-Агропродукт" не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві та додаткових поясненнях не висловив свою позицію щодо його участі в судовому засіданні.
На судове засідання представник відповідача ТОВ "Перемога-Плюс" не з`явився.

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2026 року позов було задоволено частково. Суд вирішив:
--- розірвати договір оренди землі від 03 липня 2006 року зареєстрований за №4АА002358-040671600005 від 31 липня 2006 року (зі змінами) в редакції згідно додаткової угоди №1800118-7 від 01.12.2021 року, номер запису про інше речове право 27278639, укладений між орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" та орендодавцем ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 15,3362 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, що розташована на території на території Чарівненської сільської ради, Великоолександрівського району, Херсонської області (зараз Борозенська ОТГ, Бериславського району Херсонської області), з урахуванням переходу права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс", та припинити право оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 площею 15,3362 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 ( Номер запису про інше речове право: 27278639;
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на користь ОСОБА_1 , згідно договору оренди землі від 03 липня 2006 року зареєстрованого за №4АА002358-040671600005 від 31 липня 2006 року (зі змінами) в редакції згідно додаткової угоди №1800118-7 від 01.12.2021 року, номер запису про інше речове право 27278639, заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 87 026,48 грн та судовий збір в сумі 1 130,45 грн;
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 484,48 грн;
--- в іншій частині позову відмовити;
--- в іншій частині судові витрати покласти на позивача. 

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Договорів оренди землі відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю (позивачу) орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 6520686700:03:040:0033 за 2022, 2023 та 2024 роки до 31 грудня кожного поточного року, що орендна плата за земельну ділянку становить 10,06 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (432 537,22 грн), що становить 43 513,24 грн за рік і відповідно 130 539,72 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки). 
Також суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема, платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, як вказав суд, цей факт не заперечується відповідачами, також представник позивача послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки.
Також суд виходив з того, що відповідач ТОВ "Ютс-Агропродукт" не надав доказів того, що новий орендар вказаних земельних ділянок, а саме ТОВ "Перемога-Плюс", на даний час здійснює господарську діяльність на зазначених земельних ділянках, виконує умови договору оренди, зокрема щодо цільового використання землі, її обробітку та сплати орендної плати.
Також суд не погодився з наведеними у відзиві доводами відповідача ТОВ "Ютс-Агропродукт" в частині причин невиконання договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати за 2023 рік та 2024 рік (а саме про наявність, на думку відповідача, обставин непереборної сили (форс-мажор), зокрема: окупацію території, на якій розташована спірна земельна ділянка, неможливість її використання через потенційну загрозу мінування, втрату доступу до майна підприємства, які, на думку відповідача, звільняють його від обов`язку сплачувати орендну плату за вказані періоди), зважаючи на встановлені у справі обставини, умови укладених договорів оренди землі, положення чинного законодавства, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність законних підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками за відповідний період. 
Також, суд виходив з того, що відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1. Однак, вказав суд, товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Суд зазначив, що відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.
Також суд виходив з того, що той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та 2024 році, що також не підтверджено належними та допустимими доказами, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди. 
Також суд виходив з того, що з боку відповідача не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були. 
Також суд виходив з того, що відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 територія Борозенської селищної територіальної громади, до якої належить Чарівненська сільська рада, на якій розташована, зокрема спірна земельна ділянка, була тимчасово окупованою рф з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року. Тобто, вважав суд, протягом 2023 року та 2024 року відповідна територія не передбачала перешкод, пов`язаних із збройним конфліктом або тимчасовою окупацією. Після деокупації території в листопаді 2022 року жодних обмежень, що могли б перешкоджати використанню земель для господарської діяльності, на думку суду, не існувало.
Також суд виходив з того, що обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає відповідач, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даних земельних ділянок. Процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, як вказав суд, вже передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Орендар, як сторона, яка володіє правом користування земельною ділянкою (яка є спеціальним предметом, який за своїми природними властивостями вимагає постійної опіки та догляду і весь масив обов`язків щодо подальшого використання земельної ділянки в першу чергу покладається на орендаря), має вирішити питання щодо розмінування та привести земельні ділянки в стан, придатний для сільськогосподарської діяльності. Крім того, як вважав суд, якщо орендар зіткнувся з об`єктивними перешкодами, він мав звернутися до орендодавця, повідомити про ці обставини та обговорити можливі заходи для вирішення проблеми. Однак, зазначив суд, суду не надано доказів того, що орендар ініціював відповідні процедури, звертався до компетентних органів чи подав конкретні заяви щодо обстеження і розмінування земель. Він не виявив належної активності, і саме тому земельні ділянки не були оброблені, а зобов`язання за договором оренди не виконувались. Суд зазначив, що загальновідомі факти свідчать, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації.
Також суд виходив з того, що за обставинами справи, які стосуються поведінки орендаря впродовж 2023 та 2024 років, очевидним є те, що орендар самоусунувся від виконання своїх обов`язків орендаря, вживає усіх заходів, як для невиплати орендної плати, так і для залишення спірних земельних ділянок, створюючи штучні перешкоди для їх повернення. Зокрема, як зазначив суд, це вбачається з того, що відповідачем вже після вжиття позивачем заходів щодо судового розв`язання спору було укладено договір відчуження права оренди на користь іншої юридичної особи, щодо якої жодних даних про господарську діяльність або інтерес цієї юридичної особи до вказаних земельних ділянок в матеріалах справи немає. Це, на думку суду, свідчить про те, що орендар фактично втратив довіру, і подальше перебування спірних земельних ділянок вже у нового орендаря не дає підстав для очікувань, що вони будуть використовуватися в майбутньому, а також що орендодавець отримає орендну плату за майбутні роки в добровільному порядку. З огляду на ці обставини, суд зробив висновок, що збереження договору оренди в умовах такої поведінки орендаря є неможливим, оскільки це порушує баланс прав та обов`язків сторін і фактично ставить під загрозу подальше виконання договору.
Також суд виходив з того, що посилання відповідача на здійснення досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення також підлягають відхиленню, оскільки з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року вбачається, що розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.438 КК України – порушення законів і звичаїв війни, а саме слідством встановлено конкретно вказані два епізоди. Разом із тим, як зазначив суд, вказане кримінальне провадження стосується саме фактів воєнних злочинів та пошкодження (або викрадення) майна підприємства, а не придатності або непридатності до використання впродовж 2023 та 2024 років конкретних орендованих земельних ділянок. Жодних доказів того, що за результатами досудового розслідування або у межах проведених слідчих дій спірні земельні ділянки були визнані такими, що не можуть використовуватись за цільовим призначенням, на думку суду, матеріали справи не містять. Суд вказав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені земельні ділянки оголошені небезпечними для сільськогосподарського використання або на них накладено санітарні, техногенні чи екологічні обмеження.
Також суд відхилив посилання відповідача на розпорядження органів місцевого самоврядування щодо надання пільг з місцевих податків і зборів, зокрема й орендної плати за землю. Зокрема, суд зазначив, що відповідно до змісту відповідних розпоряджень пільги зі сплати орендної плати стосуються земель комунальної власності, наданих в оренду, – тобто відносин, у яких орендодавцем виступає територіальна громада. Натомість, вважав суд, спірні земельні ділянки, які є предметом спору, перебувають у приватній власності позивача, що підтверджується належними правовстановлюючими документами, і не належать до земель комунальної форми власності. Відтак, положення вказаних розпоряджень щодо звільнення від орендної плати на ці відносини не поширюються. Щодо вказівки у розпорядженнях на те, що окремі земельні ділянки не є об`єктом оподаткування у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, суд зазначив, що йдеться саме про потенційну загрозу, яка сама по собі не свідчить про наявність фактичного забруднення, яке б унеможливлювало використання спірних земельних ділянок за їх цільовим призначенням. На думку суду, відповідачами не надано жодного акту технічного обстеження, сертифіката чи іншого документа, що підтверджував би реальний техногенний стан ґрунту або визнання спірних земельних ділянок непридатними до використання за 2023 та 2024 роки. Таким чином, вказав суд, наведені розпорядження не звільняють ані ТОВ "ЮТС-Агропродукт", ані ТОВ "Перемога-Плюс", як нового орендаря, від обов`язку сплати орендної плати саме за спірні земельні ділянки, які є приватною власністю і не віднесені до земель комунальної форми власності за вказаний період, а потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором оренди.
Щодо вимог позивача про стягнення орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою впродовж 2022 року, суд враховував, що вищенаведені обставини стосовно перебування спірної земельної ділянки на території, яка була тимчасово окупованою в період з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, свідчать про те, що орендар ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не міг користуватися нею впродовж вказаного періоду із незалежних від нього причин і як наслідок, з урахуванням сезонного виду господарства, не міг провести посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. Такі обставини, на думку суду, свідчать про необхідність застосування в даному випадку положень ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На цій підставі, вказав суд, вказані вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. Однак вказане, на думку суду, не впливає на наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання договору оренди, адже в даному випадку невиплата орендної плати в повному обсязі за 2023 рік та 2024 рік утворює систематичність порушення строків сплати орендної плати. Відтак, як зазначив суд, орендар повинен був сплатити орендну плату за 2023 та 2024 роки за вказану земельну ділянку в загальному розмірі 87 026,48 грн, однак цього не виконав. 
При цьому, суд зазначив, що вказана сума підлягає стягненню саме з ТОВ "ЮТС-Агропродукт" як особи, яка допустила порушення договірного зобов`язання за 2023 та 2024 роки, тобто у період, коли орендарем земельної ділянки було саме ТОВ "ЮТС-Агропродукт", яке було зобов`язане нарахувати та сплатити орендну плату у встановлені договором строки, однак цього не зробило. 
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вказав, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" та ст.651 ЦК України. Водночас, на думку суду, у матеріалах справи відсутні докази, що несплата за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань. Як зазначив суд, в іншій частині позовних вимог слід відмовити відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України.
Також суд вважав, що заборгованість за період 2023–2024 роки підлягає стягненню без врахування податків та зборів, оскільки відповідач не надав доказів виконання обов`язку податкового агента щодо їх утримання та перерахування. 
Що стосується вимоги позивача про припинення права оренди земельної ділянки за договором оренди землі суд послався на ст.32 Закону України "Про оренду землі" й зазначив, що вказана вимога є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі та не утворює самостійного предмета судового розгляду. У зв`язку з цим, зазначив суд, окремому вирішенню питання про припинення права оренди земельної ділянки у межах даної справи не підлягає. Суд дійшов висновку, що у разі розірвання спірного договору оренди землі перешкоди для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо припинення права оренди відсутні, оскільки припинення відповідного речового права є прямим правовим наслідком розірвання договору оренди незалежно від того, за якою особою на момент ухвалення рішення зареєстровано право оренди.
Відтак суд дійшов висновку про те, що в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На вказане рішення відповідач ТОВ "Ютс-Агропродукт" подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому він послався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, який триває дотепер, окупацією території Херсонської області, на якій розташовані орендовані земельні ділянки, забрудненням вказаних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами та потребою у їх розмінуванні, включенням відповідача до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, невідновленням до сих пір діяльності відповідача, знищенням та викраденням військовими рф майна відповідача. Вказані обставини, як вказав скаржник, підтверджуються наявними доказами, зокрема, Інтерактивною картою ДСНС, листом Головного управління ДСНС України у Херсонській області №66 03-2942/66 16/3 від 11.06.2025, рішенням XIV сесії Херсонської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 491 "Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин", розпорядженнями Борозенської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області: від 14 листопада 2024 року № 533 "Про надання пільг ТОВ "Ютс-Агропродукт" із місцевих податків та зборів на території Бериславської міської територіальної громади на I та II квартали 2024 року"; від 02 лютого 2024 року № 30 "Про надання пільг ТОВ "Ютс-Агропродукт" із місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади на 2024 р."; від 26 березня 2025 року № 96 "Про надання пільг ТОВ "Ютс-Агропродукт" із місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади на 2025 рік", якими визначено, що земельні ділянки не придатні до їх використання через потенційне забруднення.
Також, вказав, що суд залишив поза увагою постанову КГС ВС від 25.02.25 р. по справі №908/929/24, зокрема пункти 50, 51, в яких міститься висновок щодо застосування норми права, а саме відсутність обов`язку орендаря сплачувати орендну плату в разі знаходження земельної ділянки на території ведення активних бойових дій.
Також зазначив, що суд не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду по справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21, № 916/599/23. 

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 09.06.2026 року о 08:00 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 

Фактичні обставини, встановлені судом

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, площею 15,3362 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, наразі – Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ННК № 023403 від 27 липня 2018 року, зареєстрованим у реєстрі за № 954, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 лютого 2025 року № 411541296.

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1611119365209, номер запису про право власності 27278586.

03 липня 2006 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, який зареєстровано 31 липня 2006 року за № 4АА002358-040671600005.

09 вересня 2016 року укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, відповідно до якого право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 перейшло до Приватного підприємства "ЮТС-Агропродукт Плюс", а строк дії договору оренди землі поновлено до 31 грудня 2024 року.

31 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , Приватним підприємством "ЮТС-Агропродукт Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" укладено додаткову угоду № 1800118 до договору оренди землі № 4АА002358-040671600005 від 31 липня 2006 року, відповідно до якої право оренди земельної ділянки перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", а договір оренди землі викладено в новій редакції.

01 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" укладено додаткову угоду № 1800118-7 до договору оренди землі від 31 липня 2006 року, якою договір оренди землі викладено в новій редакції.

За умовами договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 1800118-7 від 01 грудня 2021 року в оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, площею 15,3362 га, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 1800118-7 від 01 грудня 2021 року договір укладено строком до 31 грудня 2030 року.

Згідно з пунктом 2.4 договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 1800118-7 від 01 грудня 2021 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 432 537,22 грн.

Відповідно до пункту 4.1 договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 1800118-7 від 01 грудня 2021 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10,06 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 43 513,24 грн за повний рік оренди.

Відповідно до пункту 4.5 договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 1800118-7 від 01 грудня 2021 року орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року.

Пунктом 9.1 договору оренди землі передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а пунктом 9.4 договору – обов`язок орендаря вчасно сплачувати всі належні за договором платежі.

Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 27278639.

Орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011 за 2022, 2023 та 2024 роки ОСОБА_1 не сплачена.

З урахуванням визначеного договором річного розміру орендної плати 43 513,24 грн загальний розмір заявленої заборгованості за 2022-2024 роки становить 130 539,72 грн.

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого і перерахованого податку та військового збору від 11 лютого 2025 року № 1406-25-01586 та від 11 березня 2025 року № 1406-25-03076 підтверджується відсутність відомостей про нарахування та виплату ОСОБА_1 доходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду за 2022, 2023 та 2024 роки.

У січні 2022 року ОСОБА_1 отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" кошти у сумі 7 520,96 грн, які є доплатою до орендної плати за 2021 рік, що підтверджується повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" у мобільному додатку "Приват24".

ОСОБА_1 зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" з вимогою погасити заборгованість з орендної плати та розірвати договір оренди землі за взаємною згодою сторін, що підтверджується копією листа, квитанцією про відправлення поштового відправлення № 5500218380493 та поштовим повідомленням АТ «Укрпошта» про вручення. Відповідь на звернення ОСОБА_1 не отримала, заборгованість з орендної плати не погашена.

Після звернення до суду право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за новим орендарем – Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога Плюс" (ЄДРПОУ 33251307) на підставі договору купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року № 1704/25-10.
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України – порушення законів та звичаїв війни. 
Перший епізод зареєстровано на підставі самостійного виявлення прокурором відповідної інформації. У ньому зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно об 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ "Ютс-Агропродукт", яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки – зокрема автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 – на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації ОСОБА_3 , що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції.
Другий епізод внесено до ЄРДР 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ "Ютс-Агропродукт". Згідно з викладеними в ній обставинами, у зв`язку з тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації території Херсонської області, зокрема Бериславського району, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області. 

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, офіційно засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, визнається форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). ТПП України підтвердила, що 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", до відповідного переліку було включено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" (код ЄДРПОУ 41101589), юридична адреса: вул. Промислова, буд. 3, с. Новорайськ, Новорайська сільська територіальна громада, Бериславський район. Зазначене розпорядження підлягало затвердженню на сесії обласної ради, що прямо вказано в пункті 2 цього нормативного акта. 

Відповідно до листа ТОВ "Ютс-Агропродукт" від 29 травня 2025 року, направленого на адресу Головного управління ДСНС України у Херсонській області, товариство повідомило, що є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих, зокрема, на території Бериславського району Херсонської області. У зв`язку з військовою агресією російської федерації частина цих територій була тимчасово окупованою, на них велися активні бойові дії, а також здійснювалося масштабне будівництво фортифікаційних споруд.
У зверненні наголошено, що внаслідок збройного конфлікту значні площі земель ймовірно забруднені нерозірваними боєприпасами, мінами, вибуховими пристроями та їхніми уламками. Крім того, вибухи снарядів і військова діяльність призвели до вивільнення токсичних речовин і важких металів у ґрунт, що може спричинити деградацію ґрунту, зниження його родючості, а також загрозу для здоров`я людини в разі споживання вирощеної на таких ділянках продукції. Також зазначено, що пересування важкої військової техніки ймовірно спричинило ущільнення ґрунту, утворення вирв, порушення його структури та цілісності.
ТОВ "Ютс-Агропродукт" вказало, що виконання будь-яких сільськогосподарських робіт на зазначених ділянках є вкрай небезпечним, а перебування працівників на цих територіях створює безпосередню загрозу для життя та здоров`я. Крім того, частина земель фактично використовується для оборонних потреб держави, зокрема для будівництва окопів, траншей, бліндажів, протитанкових ровів, що за законом унеможливлює їх використання за первинним цільовим призначенням. У таких умовах право користування земельною ділянкою є або призупиненим, або істотно обмеженим.
Таким чином, у зазначеному листі обґрунтовано позицію про неможливість обробітку орендованих земельних ділянок у зв`язку з наявністю ознак обставин непереборної сили, які об`єктивно перешкоджають виконанню зобов`язань за договором оренди. Товариство також звернулося з проханням надати акти обстеження земель або іншу інформацію щодо можливості чи неможливості їх використання за призначенням.

Згідно з листом Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, направленого у відповідь на звернення ТОВ "Ютс-Агропродукт", піротехнічні розрахунки ДСНС до проведення робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) на земельних ділянках, орендованих товариством на території Бериславського району Херсонської області, не залучались, а самі роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами.
При цьому зазначено, що, ймовірно, вищевказані земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Окремо наголошено, що у зв`язку із щоденними обстрілами з боку збройних сил російської федерації різними типами озброєння, Головне управління не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях.
У зв`язку з викладеним, ДСНС рекомендувало товариству звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації, яка, згідно з розпорядженням від 6 березня 2023 року №?101, визначає пріоритетність заходів із розмінування, координує їх виконання і може підтвердити статус відповідних територій.

Відповідно до розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 14 листопада 2024 року № 533, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади на I та II квартали 2024 року, щодо земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт", згідно з доданим до нього списком.
Згідно з текстом розпорядження, звільнення від сплати місцевих податків та зборів стосується платежів, що підлягають сплаті (перерахуванню) відповідно до Податкового кодексу України, за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 включно, щодо земельних ділянок, визначених у додатку до розпорядження.
Підставою для прийняття зазначеного розпорядження стали положення Указів Президента України про введення воєнного стану та законодавчі норми, які передбачають можливість органів місцевого самоврядування приймати рішення щодо надання пільг зі сплати місцевих податків та зборів у період воєнного стану. 

Відповідно до розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 14 листопада 2024 року № 534, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади за III квартал 2024 року, щодо земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт", згідно з доданим до нього списком. 
Пільга надана з урахуванням заяви товариства, а також акту розмінування відповідних земельних ділянок, на підставі положень Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та №658/2022 від 19.09.2022, постанови Верховної Ради України №2706-IX від 03.11.2022, Закону України №3050-IX від 11.08.2023, та розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 01.02.2024 №29 "Про перелік надання персональних пільг для фізичних та юридичних осіб".
Відповідно до змісту розпорядження, ТОВ "Ютс-Агропродукт" звільнено від сплати місцевих податків та зборів, що підлягають сплаті (перерахуванню) відповідно до Податкового кодексу України за період з 01 липня 2024 року по 30 вересня 2024 року, щодо земельних ділянок, визначених у додатку 1 до розпорядження.

Відповідно до розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 21 листопада 2023 року № 238, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади за період з 09 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року, щодо земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт", згідно з доданим до нього списком. 
Розпорядження прийняте з урахуванням норм Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та №658/2022 від 19.09.2022, постанови Верховної Ради України №2706-IX від 03.11.2022, Закону України №3050-IX від 11.08.2023, а також розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 13.06.2023 №59 "Про перелік надання персональних пільг для фізичних та юридичних осіб".
Пільга надана на підставі заяви директора ТОВ "Ютс-Агропродукт" та акта обстеження земельних ділянок фізичних та юридичних осіб на території громади від 21 листопада 2023 року №5.
Згідно з текстом розпорядження, пільга полягає у звільненні від сплати місцевих податків та зборів за земельні ділянки за вказаний період, що сплачуються (перераховуються) відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 21 листопада 2023 року № 239, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади на 2023 рік, щодо земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт", згідно з доданим до нього списком.
Пільга надана на підставі заяви директора товариства та акта обстеження земельних ділянок фізичних та юридичних осіб на території громади від 21 листопада 2023 року №5, а також відповідно до положень Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та №658/2022 від 19.09.2022, постанови Верховної Ради України №2706-IX від 03.11.2022, Закону України №3050-IX від 11.08.2023, і розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 13.06.2023 №59 "Про перелік надання персональних пільг для фізичних та юридичних осіб".
Згідно з текстом розпорядження, ТОВ "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів, що підлягають сплаті (перерахуванню) відповідно до Податкового кодексу України за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року щодо земельних ділянок, визначених у додатку 1 до розпорядження.

Відповідно до розпорядження Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 27 січня 2025 року № 27 "Про надання пільг зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади на IV квартал 2024 року" ТОВ "Ютс-Агропродукт", у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, збройною агресією рф, утворенням військових адміністрацій та реалізацією повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення місцевих податків і зборів, ТОВ "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України, на період з 1 жовтня 2024 року по 31 грудня 2024 року щодо земельних ділянок, визначених у додатку до цього розпорядження, в якому визначено перелік земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, та які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт". 

Відповідно до розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 02 лютого 2024 року № 30, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів на території Борозенської сільської територіальної громади за I квартал 2024 року, щодо земельних ділянок, які не придатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, які перебувають в оренді ТОВ "Ютс-Агропродукт", згідно з доданим до нього списком.
Пільга надана на підставі заяви директора товариства та акта обстеження земельних ділянок фізичних та юридичних осіб на території громади від 1 лютого 2024 року №1, а також з урахуванням положень Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та №658/2022 від 19.09.2022, постанови Верховної Ради України №2706-IX від 03.11.2022, Закону України №3050-IX від 11.08.2023, та розпорядження начальника Борозенської сільської військової адміністрації від 01.02.2024 №29 "Про перелік надання персональних пільг для фізичних та юридичних осіб".
Згідно з текстом розпорядження, ТОВ "Ютс-Агропродукт" звільнено від сплати місцевих податків та зборів, що підлягають сплаті (перерахуванню) відповідно до Податкового кодексу України за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року щодо земельних ділянок, визначених у додатку 1 до розпорядження.

Відповідно до розпорядження Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області № 96 від 26 березня 2025 року, ТОВ "Ютс-Агропродукт" надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України, на період з 01.01.2025 по 31.03.2025, у зв`язку з визнанням земельних ділянок, які перебувають у його оренді, непридатними до використання через потенційну загрозу їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Пільги надано на підставі звернення директора товариства Журика А.Л. від 25 березня 2025 року №25/1 та враховуючи висновки Борозенської сільської військової адміністрації й Додаток 1 до розпорядження, в якому наведено перелік таких ділянок.

Надання пільг здійснено на підставі Закону України № 3050-ІХ від 11 квітня 2023 року, яким передбачено звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно за знищене або пошкоджене майно внаслідок бойових дій, а також з урахуванням повноважень, передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану". 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. 

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст.526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 

За положеннями ст.651 ЦК України ("Підстави для зміни або розірвання договору"):
--- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);
--- договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2);
--- у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина 3).

За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За положеннями ст.ст.21, 22 вказаного Закону орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

За положеннями ст.24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Статтею 96 ЗК України серед обов`язків землекористувачів передбачений такий, як обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею (п."в" ч.1). 

На підставі ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24, 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 

Аналогічна умова зазначена в Договорі оренди землі. 

Відповідно до пункту "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

У постанові від 25.06.2025 року у справі № 610/941/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок:
"У ч.2 ст.651 ЦК України використано формулу закінчення "та в інших випадках", що дозволяє зробити висновок, що правило, викладене у цій правовій нормі, не може бути скасоване (ані спеціальним законодавством, ані домовленістю сторін), а може бути винятково доповнене – спеціальним законодавством або домовленістю сторін.
З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила ч.2 ст.651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки – доповнюють одні одних. 
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24". 

Також у вказаній вище постанові зазначено: 
"Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати … під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття "систематичність" у подібних правовідносинах є усталеною". 

Також у вказаній постанові Верховний Суд висловив свою позицію щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а також на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Так, щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України Верховний Суд зазначив: 
"Щодо поняття "несплата", вжите у п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Такий висновок є логічним та виправданим, оскільки поняття "несплата" та "недоплата" не є тотожними. Оскільки в конструкції згаданої правової норми не наведено жодного означення до слова "несплата", можна виснувати, що законодавець у згаданій правовій нормі не передбачив жодної альтернативи повної несплати, тобто не визначив, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є не лише систематична несплата, а й систематична недоплата орендної плати. До того ж потрібно враховувати, що розмір недоплати може варіюватися орієнтовно від 1 % до 99 % суми належної орендної плати, що не може не впливати на ступінь порушення прав власника землі та оцінку істотності такого порушення. Протилежне розуміння, а саме якщо вважати підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, зокрема й сплату орендної плати не в повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), навряд чи буде справедливим та розумним, оскільки під дію цієї спеціальної норми права підпадатимуть і незначні (неістотні) порушення, наприклад систематична недоплата 1,00 грн зі 10 000,00 грн орендної плати. За таких обставин суди будуть змушені на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України розривати договори оренди землі всупереч принципу збереження договору".

Щодо розірвання договору оренди землі на підставі ч.2 ст.651 ЦК України Верховний Суд зазначив:
"Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії – "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору". Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. … 
Головна ідея, на якій ґрунтується правило ч.2 ст.651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору. …
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові (від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23) зазначала, що у разі, якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а загальне правило ч.2 ст.651 ЦК України – у разі істотності порушення договору іншою стороною.
Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.
Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.
Верховний Суд ураховує, що у контексті ч.2 ст.651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У п."д" ч.1 ст.141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати".
Таким чином розірвання договору оренди землі можливе як на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, так і на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. У першому випадку (п."д" ч.1 ст.141 ЗК України) мають бути доведені два та більше випадки повної несплати орендної плати. У другому ж випадку (ч.2 ст.651 ЦК України) має бути доведено істотне порушення умов договору, наприклад, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував. 

У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 388/647/17 зроблено такий висновок: "у своєму висновку суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати СПС "Степ" орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а ОСОБА_2 та у подальшому позивач ОСОБА_1 отримали орендну плату наперед. Доводи касаційної скарги про систематичну несплату відповідачем орендної плати не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження. Суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_2 орендної плати наперед за 2014-2016 роки та отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2015-2016 роки". 

У цій справі відсутні докази отримання позивачем орендної плати наперед, проти цього відповідач не заперечує.

Щодо суті спору

Відповідач по суті заперечує проти позовних вимог, вказуючи про те, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, який триває дотепер, окупацією території Херсонської області, на якій розташована орендована земельна ділянка, включенням відповідача до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, невідновленням до сих пір діяльності відповідача, знищенням та викраденням військовими рф майна відповідача, що, на думку відповідача, обумовлює неможливість виконання підприємством своїх обов`язків за договором оренди, а також через неможливість доступу до орендованих земельних ділянок, які були забруднені вибухонебезпечними предметами. На думку відповідача позов не може бути задоволений, оскільки невиплата орендної плати є результатом непереборної сили, що унеможливлює виконання зобов`язань.

У цій справі сторонами по суті не заперечується, і з приводу цього спір відсутній, що з огляду на розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6520984800:06:006:0011, площею 15,3362 га (432 537,22 грн) та орендної плати в 10,06 %, сума орендної плати складає 43 513,24 грн за рік (432 537,22 грн х 10,06%) і 130 539,72 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки). Відтак, відповідно до умов договору оренди орендар повинен був сплатити орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки за вказану земельну ділянку орендну плату в загальному розмірі 130 539,72 грн, однак цього не виконав. 

У цій справі встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, наразі – Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. 

У період із 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року вказана територія перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. 

Зазначене підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказане підтверджується також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, який є чинним. 

Згідно із ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У позові зазначено про те, що відповідач не сплатив орендну плату за вказаними договорами оренди землі щодо двох земельних ділянок за 2022, 2023 та 2024 роки. Загальна сума боргу перед позивачем становить 86 486,73 грн. Відповідач цей факт не заперечив. 

28 лютого 2022 року Торгово-Промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії російської федерації проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану. Таким чином, ОСОБА_4 підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022).

Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"). 

У постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;
--- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 у справі № 922/999/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;
--- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
--- Суд зазначає, що вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" мають загальний характер та підлягають застосуванню, у тому числі до орендних правовідносин (у питанні звільнення від сплати орендної плати на підставі форс-мажорних обставин з огляду на введення воєнного стану), що підтверджується також і висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма ч.6 ст.762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи зазначене, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в 2022 році орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. Адже, як правильно зазначив суд, вказана земельна ділянка була тимчасово окупованою в період 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, що свідчать про те, що орендар ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не міг користуватися нею впродовж вказаного періоду із незалежних від нього причин і, як наслідок, з урахуванням сезонного виду господарства, не міг провести посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. Такі обставини, як правильно вказав суд, свідчать про необхідність застосування в даному випадку положень ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На цій підставі, як обґрунтовано вказав суд, вказані вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки. 

Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, як підстава позову, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи й дав належну оцінку зібраним доказам, а тому прийшов до вірного висновку про те, що у справі відсутні докази сплати відповідачем орендної плати на користь позивача, крім 2022 року, за який вина орендаря у несплаті орендної плати відсутня, також за 2023 та 2024 роки за умовами договору оренди землі.

Також суд обґрунтовано встановив, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість у 2023 та 2024 роках використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності, адже матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. При цьому апеляційний суд враховує, що в 2023 та 2024 роках правобережжя Херсонської області, на якій розташована спірна земельна ділянка, після деокупації 11.11.2022 року, була вільна від окупантів, лінія фронту з часу деокупації по суті проходить по руслу річки Дніпро, що в певній мірі є стабілізуючим фактором. Також, як правильно вказав суд, відповідач не звертався до позивачки з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

Також суд правильно встановив необґрунтованість посилань відповідача на воєнний стан та лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, оскільки, як вказав суд, відповідач не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства у 2023-2024 роках. Суд правильно зазначив, що відповідач не надав доказів того, що підприємство у 2023-2024 роках зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, він не довів існування в зазначений період форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023, 2024 роки, також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.

Також суд правомірно звернув увагу на те, що той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та в 2024 році, не може свідчити про те, що таке рішення відповідача було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди. 

Також суд обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає відповідач, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даних земельних ділянок. Адже процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, як вказав суд, передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Однак цього зроблено не було. Суд правильно зазначив, що загальновідомі факти свідчать про те, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд правомірно не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації. 

Апеляційний суд враховує й те, і на це також обґрунтовано послався суд першої інстанції, що з боку відповідача не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були. 

Встановивши, що відповідач систематично не виконував свого обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, суд дійшов правильного висновку про стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору оренди. 

При цьому суд обґрунтовано вважав, що вказана заборгованість підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством, оскільки у матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агента щодо утримання та перерахування податків із суми орендної плати, яка належить до сплати позивачу (підпункт l6.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункти 36.1, 36.4 статті 36, підпункт 170.1.1. пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України).

Крім того, розглядаючи вказаний спір, суд апеляційної інстанції також враховує наступне.

Позивач є власником спірної земельної ділянки. Як орендодавець він передав її в оренду відповідачу, очікуючи від останнього сплати орендної плати. Тобто, для позивача єдиним призначенням спірної земельної ділянки є отримання відповідного доходу: або в результаті передання їх в оренду, або в результаті самообробітку. Відповідач, орендуючи землю, також має на меті отримання прибутку. Проте між власником землі та її орендарем існує суттєва різниця: орендодавець виступає у якості власника землі, він вже має її у своїй власності, а орендар лише планує отримати дохід від оренди землі. Таким чином, неотримання орендодавцем орендної плати за свою землю по суті позбавляє його своєї власності.

У цій справі, як вбачається, відмова в задоволенні позовних вимог (крім вимоги про стягнення орендної плати за землю за 2022 рік) по суті буде означати позбавлення позивача його орендної плати за свою землю та/або у позбавленні його права на повернення земельної ділянки від орендаря внаслідок несплати останнім орендної плати за вказаних обставин. Тобто, позивач по суті буде позбавлений (тимчасово на невизначений час або взагалі) своєї власності: з одного боку, земельна ділянка буде належати на праві оренди орендареві і позивач її не отримає у своє володіння, а, з іншого боку, і орендна плата йому не буде сплачена. Отже, за таких обставин орендодавець хоча і буде вважатися формальним власником земельної ділянки, однак по суті жодного зиску з цього мати не буде. Саме така ситуація і склалася за обставинами справи, адже повномасштабна війна рф проти нашої держави триває вже більше 4-х років і час її завершення, як і час повоєнного відновлення, наразі невідомі. Таким чином, гіпотетична відмова в позові повністю призведе до того, що позивач, як орендодавець, як за минулий час, так і наперед на невизначений час буде позбавлений своєї власності, що по суті означає порушення справедливого балансу між інтересами орендаря та інтересами позивача як орендодавця, оскільки позивач буде фактично позбавлений як своєї землі, так і орендної плати, в той час як відповідач жодних обтяжень нести не буде. 

У випадку ж задоволення позову про стягнення орендної плати за землю за 2023 та 2024 роки та розірвання договору оренди землі кожна зі сторін залишається при своїх інтересах, зокрема і відповідач, відносно якого, за обставинами справи, не доведено, що він буде нести якийсь надмірний тягар. 

Отже, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення орендної плати за 2023 та 2024 роки в розмірі 87 026,48 грн (43 513,24 грн за рік х 2 роки) та розірвання договору оренди землі, а тому рішення суду є законним і обґрунтованим. 

Такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 25.06.2025 року у справі № 610/941/24, в якій погодився з тим, що у відповідача відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2022 рік, оскільки орендар не міг користуватися в цей час земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, не провів посівну компанію та компанію зі збору врожаю, що розташована на території Харківської області, яка у період з 28 лютого по 11 вересня 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Натомість, погодився з тим, що за 2023 рік орендна плата має бути виплачена.

Колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 21.01.2026 року у справі № 650/3776/24 про залишення без змін постанови суду апеляційної інстанції від 09 квітня 2025 року, якою було скасовано рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 січня 2025 року й ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати через звільнення відповідача від відповідальності за несплату орендної плати у 2022, 2023 роках внаслідок наявності обставин непереборної сили, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди. При цьому колегія суддів не встановила подібність правовідносин у цій справі та справі № 650/3776/24. 

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом того, що невиконання умов договору за 2023, 2024 роки відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, що є загальновідомим фактом. Також підлягають відхиленню й посилання на Лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України.
При цьому апеляційний суд враховує те, що самі по собі вказані обставини без надання належних доказів на підтвердження неможливості виконання відповідних зобов`язань за договором оренди землі у 2023, 2024 роках не можуть свідчити про очевидну неможливість використання у вказаний період земельної ділянки відповідачем у своїй господарській діяльності. Також суд апеляційної інстанції враховує те, що матеріали справи не містять сертифікату, який був би виданий за зверненням ТОВ "ЮТС-Агропродукт", не містять належних доказів на підтвердження того, що підприємство у 2023, 2024 роках зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що воно було позбавлено можливості виконувати свої зобов`язання за договором оренди. 
Також підлягають залишенню поза увагою й посилання на те, що органами місцевого самоврядування відповідними розпорядженнями надавались податкові пільги із сплати місцевих податків та/або зборів у зв`язку з визнанням земельних ділянок непридатними для використання через імовірну загрозу їх забруднення вибухонебезпечними предметами. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно вказав суд, наведені розпорядження не звільняють ані ТОВ "ЮТС-Агропродукт", ані ТОВ "Перемога-Плюс", як нового орендаря, від обов`язку сплати орендної плати саме за спірні земельні ділянки, які є приватною власністю і не віднесені до земель комунальної форми власності за вказаний період, а потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором оренди. 
Також слід відхилити й посилання скаржника на неврахування судом того, що земельні ділянки, які є предметом договорів оренди землі, є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже було зазначено, процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Однак цього зроблено не було. Суд правильно зазначив, що загальновідомі факти свідчать про те, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд правомірно не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації. 
Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання на постанову КГС ВС від 25.02.25 року по справі №908/929/24, а саме про відсутність, як вважає скаржник, обов`язку орендаря сплачувати орендну плату в разі знаходження земельної ділянки на території ведення активних бойових дій. При цьому апеляційний суд враховує те, що вказана постанова суду касаційної інстанції стосується виключно земель державної та комунальної власності, і зміни в Податковий кодекс України вносилися саме в частині земель державної та комунальної власності.
Також не можуть бути прийняті посилання скаржника на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області №?66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року як на доказ, що підтверджує наявність обставин неможливості використання землі орендарем відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, а не дії обставин непереборної сили або наявності умов для розірвання договору з ініціативи відповідача, тобто як на доказ неможливості використання спірних земельних ділянок за цільовим призначенням впродовж 2023 та 2024 років у розумінні положень статей 617, 651, 762 ЦК України. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно зазначив суд, зміст вказаного листа не підтверджує наявності обставин, які б виключали відповідальність відповідача за невиконання умов договорів оренди землі.
Отже, є необґрунтованими посилання скаржника на неправомірне незастосування судом положення ч.6 ст.762 ЦК України.
Також, слід залишити поза увагою й посилання на неврахування судом правових висновків Верховного Суду у релевантних правовідносинах по справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21, № 916/599/23. При цьому апеляційний суд враховує те, що правовідносини у цій справі та у вказаних справах не є подібними. 
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення, та не містять в собі підстав для його скасування, слід залишити поза увагою інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2026 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови – 09 червня 2026 року.

Головуючий     _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:      _ _ _ _ _ _ _ _ _   Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _   І.В. Склярська