Київський апеляційний суд 

П О С Т А Н О В А

18 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" клопотання захисника Александрова Д.О. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 9 квітня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Як встановив суд, 2 березня 2025 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Toyota" д/н НОМЕР_2 на мосту Патона в м. Києві, рухаючись у бік лівого берега, всупереч вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху не дотримав безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем "Mitsubishi" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, та пошкодження вказаних транспортних засобів.
Крім того, за викладених раніше обставин ОСОБА_1 керував автомобілем "Toyota" д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху. Результат огляду на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатора "Drager" 1,75 ‰.
В апеляційній скарзі захисник Александров Д.О. просить постанову судді в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, поважність причин пропуску якого захисник обґрунтовує тим, що 26.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до нього за правовою допомогою, повідомив про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і що він не розуміє порядок розгляду справи, стан її розгляду тощо. В межах консультації та первинної перевірки відомостей захисник встановив наявність постанови, яка оскаржується, про яку ОСОБА_1 стало відомо лише 25.02.2026. Копія постанови судом ОСОБА_1 не вручалася і не висилалася, йому та захиснику справа для ознайомлення не надавалася, у зв`язку з чим реальної можливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження та право на захист ОСОБА_1 не мав. 
Захисник не погоджується з висновком у постанові про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, викликається до суду повісткою, а не sms-повідомленням та шляхом розміщення оголошення на сайті суду, як у цій справі, і стверджує про порушення права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи за відсутності даних про своєчасне сповіщення про її розгляд.
У додаткових поясненнях захисник також вказує, що 07.04.2025 захисник Клокун Т.Г. подала заяву про розгляд справи без її та ОСОБА_1 участі. Цю заяву його підзахисний не бачив, її зміст не погоджував і правові наслідки розгляду справи без його та захисника участі йому належним чином не роз`яснювали. Не зважаючи на наявність у захисника Клокун Т.Г. повноважень подати апеляційну скаргу, апеляційна скарга не подавалась. Після винесення постанови захисник спрямувала свої дії не на апеляційний перегляд постанови, а на її виконання, про що свідчить заява про долучення платіжних документів стосовно сплати штрафу та судового збору і прохання не направляти постанову на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. 
При цьому сплата штрафу та судового збору, на переконання захисника, не може тлумачитися як добровільна відмова ОСОБА_1 від апеляційного оскарження. Зі слів ОСОБА_1 , кошти були сплачені його матір`ю без повідомлення сина за порадою попереднього захисника, яка пояснила необхідність такої сплати ризиком подвоєння розміру штрафу. Проте мати ОСОБА_1 не могла приймати замість сина рішення про відмову від апеляційного перегляду і не усвідомлювала, що сплата нею штрафу може бути розцінена як добровільне виконання постанови та згода з нею.
Тож, сплата штрафу не була усвідомленим волевиявленням ОСОБА_1 на прийняття постанови, а наслідком неповного та однобічного роз`яснення правових наслідків його матері, яка діяла з метою уникнення можливого подвоєння штрафу, не маючи належного розуміння механізму апеляційного оскарження. Оскільки ОСОБА_1 не знав про результати розгляду справи і не відмовлявся від апеляційного перегляду постанови, враховуючи викладені обставини, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин. 
До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи думку захисника, який не заперечував проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , і положення ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши пояснення захисника Александрова Д.О., який підтримав клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання, вважаю що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційну скаргу захисник подав 26.02.2026, тобто з пропуском встановленого законом строку.
Твердження, що про розгляд справи ОСОБА_1 належним чином сповіщений не був лише з огляду на не отримання судової повістки поштою, є надуманими, оскільки про місце і час судового засідання, призначеного на 10 годину 10 хвилин 09.04.2025, йому було направлено текст судової повістки sms-повідомленням на вказаний ним особисто номер мобільного телефону, який міститься в протоколах про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП. Всі ці документи містять підписи ОСОБА_1 і в протоколах своїм підписом він засвідчив, що копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні. Sms-повідомлення доставлено 25.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку, яка формується в електронному вигляді, а тому достовірність викладених у ній даних не викликає жодних сумнівів. За наявності таких даних і заяви захисника Клокун Т.Г. про розгляд справи за її та ОСОБА_1 відсутності суд мав всі передбачені законом підстави для розгляду справи і винесення постанови.
Посилання захисника Александрова Д.О. на те, що цю заяву ОСОБА_1 не бачив, її зміст не погоджував і правові наслідки розгляду справи без його та захисника участі йому належним чином не роз`яснювали, не заслуговують на увагу. Адвокат Клокун Т.Г. діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 07.04.2025, укладеного з ОСОБА_1 , відповідно до наданих їй повноважень. На підставі наданих їй повноважень адвокат Клокун Т.Г. 17.04.2026 подала до суду заяву про добровільне виконання постанови, до якої долучила платіжні інструкції про сплату ОСОБА_1 штрафу в сумі 17 000 грн та судового збору в сумі 605 грн 60 коп. В цих інструкціях платником вказаний ОСОБА_1 , зазначений номер банківського рахунку ОСОБА_1 та РНОКПП останнього, інструкції підписані з використанням електронного підпису, що спростовує доводи захисника про нібито сплату штрафу та судового збору матір`ю ОСОБА_1 без відома останнього.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 , достовірно володів інформацією про дату, місце і час судового засідання, в яке не прибув, користувався правовою допомогою захисника і в подальшому добровільно сплатив штраф і судовий збір, твердження захисника Александрова Д.О., що про існування постанови ОСОБА_1 дізнався 25.02.2026, тобто майже через 10 місяців після її винесення, непереконливі і не є належним обґрунтуванням причин такого тривалого пропуску строку апеляційного оскарження. Тому підстав для його поновлення не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника Александрова Дмитра Олександровича про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 9 квітня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.   
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду Тютюн Т.М.