ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 р. 	Справа № 520/23000/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) у справі №520/23000/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 09.04.2025 №205250011194; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 07.07.2023 пенсію за вислугу років, як члену екіпажу (бортовому оператору, який виконував спеціальні роботи в польотах), за ШВП - 221, обчислити її відповідно до ч.3 ст.53 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.7 "Порядку призначення та виплати пенсій працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації", затвердженого ПКМУ №418 від 21.07.1992 (в редакції ПКМУ №713 від 09.08.2005 р.) у розмірі 61% заробітку, та здійснити виплату нарахованих сум пенсії за вислугу років з урахуванням раніше виплачених з 06.06.2024 сум пенсії за віком; 
- допустити рішення суду до негайного виконання за період з 07.07.2023 по 06.08.2023;
- відшкодувати судові витрати.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 позов залишено без задоволення.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати таке рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на безпідставне врахування судом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №520/37554/23, в якому зазначено, що його вислуга років має обчислюватися згідно п.п. "г" п.1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, тобто за нальотом годин, що не було предметом розгляду у вказаній справі. 
Вважає, що рішення суду від 30.04.2024 у справі №520/37554/23 містить описку, щодо зарахування одного року роботи на посади льотного складу в навчальних і спортивних організаціях ДТСААФ, ТСО України за півтори роки вислуги.
Зазначає, що його вислуга має обчислюватися згідно з п.п. "д" п.1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418 з розрахунком рік роботи за два роки вислуги. 
Вважає, що його загальна вислуга за усі періоди роботи, як парашутиста, який в період з 31.08.1984 по 31.12.1986 виконав річні норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів, що збільшило вислугу на 1 рік 2 місяці, становить 25 років 06 місяців 17 днів, що відповідає визначеним в п. "а" ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" нормативам для чоловіків 25 років вислуги для виходу на пенсію за вислугу років. 
Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово звертався до органів ПФУ з приводу призначення пенсії за вислугу років, як працівник льотного складу.
За наслідками розгляду заяв позивача пенсійним органом 14.07.2023, 28.05.2023 та 19.09.2023 приймалися рішення, якими відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.
За наслідками судового оскарження цих рішень, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №520/37554/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024, визнано протиправними та скасовані рішення від 14.07.2023 №2052500011194, від 28.05.2023 №2052500011194, від 19.09.2023 №2052500011194 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, який виконував спеціальні роботи в польотах, враховуючи висновки суду.
На виконання рішення суду у справі №520/37554/23, ГУПФУ в Харківській області повторно розглянуто заяву позивача та рішенням від 09.04.2025 №205250011194 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із недостатністю спеціального стажу.
Пенсійним органом зазначено, що необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії становить 25 років, проте спеціальний стаж позивача становить 24 роки 04 місяці 17 днів. 
Відповідно до доданих документів, до загального страхового стажу роботи не зараховано період роботи з 27.07.2000 по 27.02.2002 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.1984, оскільки в зазначеному періоді відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу, згідно з довідкою за формою ОК-5. 
До страхового стажу після 01.07.2000 враховано періоди, за які наявна інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу, згідно з довідкою за формою ОК-5.
Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №520/37554/23 заявнику періоди роботи з 12.06.1981 по 29.08.1981, з 31.08.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 до вислуги років, як особі льотного складу, відповідно до ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, виходячи з положень п.п. "г" п. 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 “Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу” зараховано один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДОСААФ, Товариства сприяння обороні України, за півтора роки вислуги. 
Враховуючи вищезазначене, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення", у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років. 
Не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 09.04.2025 №205250011194, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення відповідача є правомірним та мотивованим, а тому відсутні правові підстави для його скасування. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно ст.2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 51 Закону №1788-XII передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Положеннями п."а" ч.1 ст.54 Закону №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: а) працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 20 років і у жінок не менше 15 років мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".
Відповідно до п.п.1-4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років належать, зокрема члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів; льотно-інструкторський склад; командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата; парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско - піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.
Згідно з п.1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: 
г) один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги; 
д) один рік роботи на посадах, передбачених у пункті 4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, - за півтора року вислуги за умови виконання річної норми стрибків з поршневих літаків, вертольотів, дирижаблів та аеростатів, спусків (піднімань) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, які перебувають у режимі висіння не менше 10 метрів, а при виконанні річної норми стрибків із реактивних літаків і вертольотів - за два роки вислуги.
Судом встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 (а.с.8) позивач працював:
1. 31.08.1984 Богодухівський учбовий авіаційний центр ДОСААФ СРСР парашутист-рятівник позаштатної парашутно-десантної групи; 
2. 16.02.1987 по сумісництву бортовий оператор вертольота Мі2 (з лебідкою ЛПГ 4) по випуску парашутистів;
3. 05.08.1993 бортовий оператор вертольота Мі 8 по виписку парашутистів;
4.10.01.1994 виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи по п. 2 ст. 40КЗпП України по стану здоров`я;
5. 12.06.1981 прийнятий парашутистом - рятівником позаштатної парашутно-десантної групи Богодухівського УАЦ, ДОСААФ єдиної Державної авіаційної пошуково-рятувальної служби СРСР;
6. 29.08.1981 виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи за ст.38 КЗпП України у зв`язку з зачисленням по направленню на навчання в Вовчанську АУЛ ДОСААФ СРСР курсантом;
7. 03.04.1995 -20.12.1999 Харківській обласний авіаспортклуб ОСОУ прийнятий за сумісництвом парашутистом - рятівником позаштатної парашутно - десантної групи. (18.10.1996 на підставі розпорядження Харківського виконавчого комітету Ради народних депутатів Харківській обласний авіаційно - спортивний клуб ОСОУ перейменований до Харківського аероклубу ім. В.С.Гризодубовій ОСО України).
Вищевказані обставини також підтверджується довідкою товариства сприяння оборони України Харківського аероклубу ім. В.С.Гризодубової від 10.11.2021 (а.с.14). 
Відмовляючи у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.54 Закону №1788-XII, пенсійний орган виходив з того, що спеціальний стаж позивача становить 24 роки 4 місяці 17 днів, в той час, як необхідний спеціальний стаж становить 25 років, а відтак у останнього відсутній спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Щодо обрахунку відповідачем стажу позивача, судом першої інстанції та пенсійним органом враховано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024, яке набрало законної сили згідно постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024, у справі №520/37554/23.
Судовим рішенням встановлено, що посада, яку обіймав позивач у Богодухівському УАЦ ДОСААФ СССР є підставою для зарахування періоду роботи з 12.06.1981 по 29.08.1981; з 31.08.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 до вислуги років, як особі льотного складу, відповідно до ст.54 Закону "Про пенсійне забезпечення", виходячи з положень п.п. "г" п.1 “Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.07.1992 №418 “Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу”, зарахував один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України, за півтора року вислуги.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішенням суду у справі №520/37554/23, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено, що згадані вище періоди трудової діяльності позивача, як особи льотного складу, підлягають зарахуванню один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України, за півтора року вислуги.
Оскільки цим рішенням суду зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, який виконував спеціальні роботи в польотах, пенсійний орган під час повторного розгляду врахував висновки суду про те, що періоди роботи позивача за посадою, яку останній займав в Богодухівському УАЦ ДОСААФ СССР, з 12.06.1981 по 29.08.1981; з 31.08.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 підлягають зарахуванню до вислуги років, як особі льотного складу, відповідно до ст.54 Закону "Про пенсійне забезпечення", виходячи з положень п.п. "г" п.1 “Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.07.1992 №418 “Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу” шляхом зарахування одного року роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України, за півтора року вислуги. 
Таким чином, оскільки спеціальний стаж позивача становить 24 роки 04 місяці 17 днів, що є меншим ніж передбачений п."а" ч.1 ст.54 Закону №1788-XII, а саме 25 років, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.54 Закону №1788-XII.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що спеціальний стаж позивача становить 25 років 06 місяців 17 днів, що дає підстави для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до вказаної норми Закону №1788-XII, є необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності вищенаведених висновків суду.
Доводи апелянта про помилковість висновків суду, викладених в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №520/37554/23, в частині визначення кратності його спеціального стажу, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене свідчить про незгоду з судовим рішенням. Проте, рішення суду від 30.04.2024 набрало законної сили, є чинним та є обов`язковим до виконання.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №520/23000/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова