Справа №504/1630/26
Провадження №3/504/729/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29.05.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «ТРАНСКОН АВТО», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2026р. інспектором 1 взводу 5 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Лупундюк О.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №626669, згідно якого 28.03.2026р. о 22:40 год. за адресою: Одеська область Одеський район Старокиївське шосе 21 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21140» н/з НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, його інтереси при розгляді справи в судових засіданнях представляв адвокат Боса О.О.
У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі захисника-адвоката не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Також в судових засіданнях за клопотанням сторони захисту брала участь прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області Налапко С.С.
В судових засіданнях захисник-адвокат Боса О.О. заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначила, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять в своєму складі відомостей щодо підстави зупинки транспортного засобу, які б були зазначені працівниками поліції ОСОБА_1 після його зупинки. Ні відеозапис, ні інші матеріали справи не містять фактичних даних чи вчиняв ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, чи мали місце інші обставини, які б слугували законною підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу. Відсутність постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підтверджує доводи про те, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу була здійснена без передбачених законом підстав. Дії поліцейських слід кваліфікувати як безпідставну зупинку, що є підставою для закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів порушення. У наданому відеозаписі відсутнє роз`яснення працівником поліції наслідків відмови від проходження огляду, зокрема, що вони є аналогічними керуванню транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Працівники патрульної поліції формально 28.03.2026 склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вони не усунули його від керування транспортним засобом на підставі статті 266 КУпАП. В матеріалах справи відсутній Акт огляду, ОСОБА_1 він також не вручався. Вважає складений протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №626669 від 28.03.2026р.;
- даними направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 28.03.2026р.;
- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено, факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Твердження адвоката Босої О.О. про те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції в установленому законом порядку є недоречними, оскільки з дослідженого судом відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , рухався через блокпост під час дії воєнного стану. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорюється.
Під час перевірки документів ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено, що останній був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.309 КК України. У зв`язку із чим за згодою ОСОБА_1 було прийняте рішення про проведення поверхневого огляду, в ході якого останній намагався приховати пакунок з речовиною зеленого кольору. Внаслідок чого було викликано слідчо-оперативну групу. Під час спілкування з ОСОБА_1 співробітники поліції перевіряли візуально ознаки сп`яніння та запропонували йому пройти відповідний огляд в медичному закладі. 
З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому співробітники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, а отже доводи захисника ОСОБА_2 не відповідають дійсності.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався домовитися із співробітниками поліції, щоб вони не складали відносно нього протокол, на що йому неодноразово повідомили, що за це передбачена кримінальна відповідальність.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення саме п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду), тобто те, що на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за процедурою та порядком, визначеним законом останній відмовився, що знайшло своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні. 
Долучений до матеріалів справи відеозапис загалом відображає усю адміністративну процедуру.
Інші твердження захисника-адвоката Босої О.О. суд вважає такими, що не впливають на ступінь доведеності його вини та розцінюють їх як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути відповідальності.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. За таких обставин, суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суд зазначає, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає для водіїв лише адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тому клопотання захисника-адвоката Босої О.О. про призначення адміністративного стягнення без позбавлення його права керування транспортними засобами задоволенню не підлягає. Крім того, принцип рівності всіх громадян перед законом – конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення адміністративного стягнення.
Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан