ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13509/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (суддя Ільков В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 на суму 257 050,65 грн на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 160/5620/24;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 в розмірі 257 050,65 грн на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №160/5620/24.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №160/5620/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зараховано періоди роботи до пільгового стажу роботи та прийнято рішення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 160/5620/24 виконано в повному обсязі, проте після призначення пенсії ОСОБА_1 відповідач заборгованість по пенсії, яка виникла в зв`язку із тривалістю розгляду судової справи за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 на суму 257 050,65 грн не сплатив.
Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою від 25.03.2025 вх. №11811/Ш-0400-25 щодо виплати суми заборгованості, нарахованої з 28.12.2023 по 30.11.2024 на суму 257 050,65 грн. на виконання суду. Однак, листом від 23.04.2025 за № 19132-11811/Ш-01/8-0400/25 відповідач відмовив позивачу у виплаті суми заборгованості, зазначивши, що постановою КМУ від 10 листопада 2021 року № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», яким визначено механізм проведення пенсійних виплат за минулий період, у тому числі нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили. Отже, вказана заборгованість виплачена так і не була.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 на суму 257 050,65 грн на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №160/5620/24. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 в розмірі 257 050,65 грн на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №160/5620/24.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 28.12.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 04.01.2023 № 047350003157, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Відмовляючи у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначив, що пільговий стаж роботи за Списком №1 для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 21 рік 11 місяців 29 днів, що не дає право на призначення пенсії.
Разом з рішенням про відмову у призначенні пенсії від 04.01.2024 № 047350003157, відповідачем надано розрахунок стажу роботи, відповідно до якого, до пільгового стажу роботи за Списком № 1 зараховано періоди: з 01.01.1999 по 29.10.2014 на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, про що зазначено у рішенні про відмову у призначенні пенсії.
Відповідно до розрахунку стажу роботи, відповідачем не зараховано до пільгового стажу роботи період навчання з 01.09.1993 по 12.06.1997 в Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова та періоди роботи з 27.05.1996 по 31.08.1996, з 01.01.1997 по 31.12.1998 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , також не зараховано до пільгового стажу роботи період з 01.09.2014 по 30.09.2014 через відсутність сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди роботи з 19.06.2020 по 19.06.2020, з 01.07.2020 по 01.07.2020, з 04.07.2020 по 04.07.2020, з 20.06.2021 по 04.07.2021 року за невідомих підстав, та період роботи з 15.03.2023 по 28.12.2023 у зв`язку із ненаданням пільгової довідки за зазначений період.
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 року по справі №160/5620/24: 
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 04.01.2024 № 047350003157 та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 04.01.2024 №047350003157;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 27.05.1996 по 31.08.1996, з 01.01.1997 по 31.12.1998, з 01.09.2014 по 30.09.2014, з 19.06.2020 по 19.06.2020, з 01.07.2020 по 01.07.2020, з 04.07.2020 по 04.07.2020, з 20.06.2021 по 04.07.2021 та з 15.03.2023 по 28.12.2023; 
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 02.10.1997 по 14.04.1998 та з 27.05.1998 по 30.03.2000 з врахуванням кратності, передбаченої роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8; 
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2023 р. про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням висновків суду.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 160/5620/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та призначено пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням висновків суду. 3 Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 28.12.2023, страховий стаж Позивача складає 54 роки 04 місяці 03 дні. 
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 30.10.2024 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , обчисленої з урахуванням норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 28.12.2023 становить 20930,00 грн, з 01.03.2024 - 23610,00 гривень. 
Нараховано, але не виплачено доплату за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 в розмірі 257 050,65 грн, про що позивача було повідомлено листом від 23.04.2025 №19132-11811/Ш-01/8-0400/25 «Про розгляд звернення» (розрахунок доплати наведено у вищезазначеному листі). 
Відтак, позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не у виплаті суми заборгованості, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.
Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 3 статті 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
За приписами частини 2 статті 6 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
При цьому відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату, і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії.
Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п.74 рішення від 02.03.2005 у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, ст.1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».
Невиплатою позивачу пенсії за певний період з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним та порушило право позивача на отримання пенсії, на що він мав законні очікування.
При цьому, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 160/5620/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та призначено пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням висновків суду. 
Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 28.12.2023, страховий стаж позивача складає 54 роки 04 місяці 03 дні. 
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 30.10.2024 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , обчисленої з урахуванням норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 28.12.2023 становить 20930,00 грн, з 01.03.2024 - 23610,00 грн. Нараховано доплату за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 в розмірі 257 050,65 грн, про що позивача повідомлено листом від 23.04.2025 № 9132-11811/Ш-01/8-0400/25 «Про розгляд звернення» (розрахунок доплати наведено у вищезазначеному листі). 
Проте, згідно матеріалів справи, відповідач заборгованість із виплати пенсії, яка виникла в зв`язку із розглядом судової справи за період з 28.12.2023 по 30.11.2024 на суму 257 050,65 грн на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 160/5620/24, так і не сплатив. 
Таким чином, оскільки на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №160/5620/24 позивачу призначено пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням висновків суду, з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції у справі ухвалено правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог. 
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров