П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/5552/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
03 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №930060129498 від 16.09.2024 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 17.05.2008 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% від посадового окладу зазначеного у довідці Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України №1184 від 26.03.2007 без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позову суд відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" в порядку, передбаченому Указом Президента України від 16.03.1994 № 89 "Питання забезпечення діяльності членів Уряду України".
17.02.2024 позивач через веб-портал звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, починаючи з 17.02.2024, до якої було долучено копію Указу Президента України від 16.03.1994 № 89 «Питання забезпечення діяльності членів Уряду України» та копію довідки Міністерства енергетики України від 21.09.2023 № 26/1.3-23.4-19194 про розмір чинного посадового окладу Міністра енергетики України, а також заяву довільної форми, у якій було детально обґрунтовано виявлені недоліки та прохання провести перерахунок пенсії починаючи з 16.03.1994 – у розмірі 90 % від посадового окладу без обмеження граничного розміру пенсії; а також починаючи з дня подачі даної заяви – у розмірі 90 % від посадового окладу Міністра енергетики України 82385,00 гривень на підставі довідки Міністерства енергетики України від 21.09.2023 № 26/1.3-23.4-19194 без обмеження граничного розміру пенсії.
За результатом розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 930060129498 від 26.02.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки проведення перерахунків раніше призначених пенсій колишнім членам Кабінету Міністрів не передбачено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 26.02.2024, позивач звернувся до суду адміністративним позовом.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 залишено без змін, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.02.2024 № 930060129498 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2024, з урахуванням висновків суду.
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 17.02.2024 з урахуванням висновків суду та прийняло рішення № 930060129498 від 16.09.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки пенсійне забезпечення колишніх членів Кабінету Міністрів України здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу", який не передбачає проведення вказаного перерахунку. 
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог, а відтак наявності підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно положень ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.
П.6 ч.1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стаж державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" в порядку, передбаченому Указом Президента України від 16.03.1994 № 89 "Питання забезпечення діяльності членів Уряду України".
02.02.2007 позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про Кабінет Міністрів України”. Відповідно до статті 61 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” №514-V від 21.12.2006 у разі досягнення встановленого законодавством пенсійного віку незалежно від місця роботи, а також у разі визнання інвалідом I або II групи за наявності страхового стажу (для чоловіків - 25 років, для жінок – 20 років) члену Кабінету Міністрів України призначається пенсія в розмірі 70 відсотків місячної заробітної плати. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія за віком та пенсія по інвалідності збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку, але не більше ніж 80 відсотків місячної заробітної плати. Дана норма була чинна на момент подання заяви від 02.02.2007.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України “Про Кабінет Міністрів України” № 279-VI від 16.05.2008 втратив чинність Закон України “Про Кабінет Міністрів України” № 514-V від 21.12.2006. Згідно статті 60 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” № 279-VI від 16.05.2008 пенсійне забезпечення колишніх членів Кабінету Міністрів України здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України “Про державну службу”.
Таким чином, суд першої інстанції вірно відзначив, що в даному випадку має місце повторне переведення позивача на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу", починаючи з 17.05.2008.
На момент початкового виходу позивача на пенсію діяв Закон України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993. 
Частина 2 статті 37 Закону № 3723-XII зазначає: "На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії".
Згідно з частиною 4 статті 37 зазначеного закону за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Норми аналогічного змісту у статті продовжили свою дію і в статті 37 Закону №3723-XII на момент ухвалення 60 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” №279-VI від 16.05.2008.
Як доцільно було відзначено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, подальші перерахунки пенсії стосувались виключно її індексації, однак сам порядок розрахунку пенсії залишився без змін. 
Так, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 15.09.2023 № 2600-0202-8/182966 позивача було повідомлено про відсутність підстав для обчислення пенсії в розмірі 90 % через недостатність стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про Кабінет Міністрів України".
Разом з тим, відповідно до Указу Президента України від 16.03.1994 № 89 "Питання забезпечення діяльності членів Уряду України" положення статті 37 Закону № 3723-XII застосовуються для цих осіб незалежно від стажу державної служби. При цьому, надбавка до пенсії, передбачена частиною 4 статті 37 Закону № 3723-XII, встановлюється за загальний стаж роботи понад 25 років для чоловіків.
02.02.2007 Печерським районним управлінням Пенсійного фонду України було здійснено перерахунок пенсії позивача у розрахунку із 80% заробітної плати, зазначеної у довідці виданої Господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату Кабінету Міністрів України № 1184.
При цьому, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки пенсія вже була призначена з 25.05.1994 у розмірі 90% від посадового окладу без обмеження граничного розміру пенсії.
Оцінюючи правомірність таких дій пенсійного органу, слід погодитись з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку мало місце проведення перерахунку пенсії позивача, призначеної 25.05.1994, а не повторне призначення пенсії виходячи з 90 % від посадового окладу.
Відповідно до статті 58 Конституції України, нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до набрання чинності зазначеним законом. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям нового закону чи іншого нормативно правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи
У рішенні від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 у справі №1-28/2008 Конституційний Суд України вказав, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України).
Таким чином, внесені зміни повинні стосуватись саме порядку призначення пенсії у разі реалізації особами права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії позивача розмірі 90% від посадового окладу без обмеження граничного розміру пенсії. 
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 17.05.2008 перерахунок його пенсії у розмірі 90% від посадового окладу зазначеного у довідці №1184, виданої Господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату Кабінету Міністрів України без обмеження граничного розміру пенсії.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.