Справа № 175/4874/26
Провадження № 2-а/175/34/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
19 травня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Озерянської Ж.М.,
за участю секретаря Рожкової Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- 

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просив суд поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом, скасувати Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 19 січня 2026 року №R308574 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн., провадження у справі закрити. Судові витрати покласти на відповідача. 
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки останній порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тому 19 січня 2026 року було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст. 2101 КупАП. 
Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій сторона позивача наполягає на задоволенні позову, зазначаючи, що заява, в якій міститься нібито визнання позивачем вчинення адміністративного правопорушення, була підписана ним формально, серед інших документів, без належного ознайомлення з її змістом та без роз`яснення її правових наслідків. Фактично позивачеві було запропоновано підписати пакет документів у стислий термін, без можливості отримати правову допомогу або відмовитися від підписання до моменту повного з`ясування обставин. Крім того, заява про визнання вини не була написана позивачем особисто. Натомість йому надали для підпису готовий надрукований шаблон документу, до якого позивач вписав лише свої прізвище, ім`я, по батькові, дату та підпис. Зважаючи на обставини підписання вказаної заяви, позивач, зазначаючи у позовній заяві, що ним не підписувалась подібна заява, був у цьому впевнений та навіть гадки не мав, що серед документів, які йому було надано для підпису у ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаних з його мобілізацією, знаходилась заява про визнання ним адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв. Таким чином, підписання зазначеної заяви не може розцінюватися як добровільне та усвідомлене визнання вини, оскільки воно відбулося під впливом обставин, що виключали можливість повного та об`єктивного сприйняття змісту документа, без належного інформування про права та без надання можливості скористатися правовою допомогою.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що наразі ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Як вбачається з Витягу з підкартотеки призваних чи прийнятих на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої освіти ОСОБА_1 14 вересня 1998 року був взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
20 січня 2025 року ОСОБА_1 взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 (причина – інший випадок). 
27 січня 2025 року ОСОБА_1 взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 (причина – вибуття в іншу місцевість). В цей же день, 27 січня 2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби за ІІ групою у в/ч забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_7 , закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ. охорони. Підлягає переогляду 27 січня 2026 року. 
10 листопада 2025 року ОСОБА_1 був взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 (причина – інший випадок). В цей же день, 10 листопада 2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби за ІІ групою у в/ч забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_7 , закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ. охорони. Підлягає переогляду 10 листопада 2026 року. 
11 листопада 2025 року ОСОБА_1 був взятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_10 (причина інший випадок). В той же день 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 видано військовий квиток. 
З 20 січня 2026 року ОСОБА_1 проходить військову службу у лавах ЗСУ у складі НОМЕР_1 .
Позивач у позові зазначає, що 18 січня 2026 року у вечірній час він був зупинений представниками ТЦК та СП та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_11 . Під час перебування в ТЦК та СП він знаходився у стані психологічного напруження, був обмежений у свободі пересування та фактично перебував під контролем службових осіб. Процес його перебування у ІНФОРМАЦІЯ_2 супроводжувався значним психологічним тиском, поспіхом у діях службових осіб, а також необхідністю одночасного підписання великої кількості документів, зміст яких йому належним чином не роз`яснювався. Серед тих документів була і заява, яка згодом була використана як нібито підтвердження визнання ним вини у скоєнні адміністративного правопорушення. Він не має юридичної освіти та не володіє спеціальними знаннями у сфері права, а тому об`єктивно не міг повною мірою усвідомлювати правові наслідки підписання кожного окремого документа, який йому надавався. Заява, в якій міститься нібито визнання ним вчинення адміністративного правопорушення, була підписана ним формально, серед інших документів, без належного ознайомлення з її змістом та без роз`яснення її правових наслідків. Фактично йому було запропоновано підписати пакет документів у стислий термін, без можливості отримати правову допомогу або відмовитися від підписання до моменту повного з`ясування обставин. Крім того, заява про визнання вини не була написана ним особисто. Натомість йому надали для підпису готовий надрукований шаблон документу, до якого Позивач вписав лише свої прізвище, ім`я, по батькові, дату та підпис. Таким чином, підписання зазначеної заяви не може розцінюватися як добровільне та усвідомлене визнання вини, оскільки воно відбулося під впливом обставин, що виключали можливість повного та об`єктивного сприйняття змісту документа, без належного інформування про права та без надання можливості скористатися правовою допомогою.
Наступного дня, 19 січня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено Постанову №R308574 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.
У своїх запереченнях на позов, представник ІНФОРМАЦІЯ_4 акцентує увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_1 написав заяву про визнання провини 18 січня 2026 року, тому 19 січня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено Постанову №R308574 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн., враховуючи згоду порушника з вчиненим адміністративним правопорушенням. 
Однак, відповідно до принципу верховенства права та усталеної судової практики докази, отримані з порушенням прав особи, не можуть бути використані проти неї.
Заява, підписана за описаних вище обставин, не відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності доказів.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ч. 3 ст. 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно положень ЗУ «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
У відповідності до п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період: належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: 
-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; 
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; 
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Разом з тим згідно наданих суду представником відповідача документів встановлено наступне.
На ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 було направлено засобами поштового зв`язку повістку, запаковану у спеціальному конверті «Укрпошти» про необхідність явки до ТЦК та СП на 25 листопада 2025 року, на підтвердження цього Відповідачем було долучено до відзиву копію повістки №5496470. 
З відзиву на позов вбачається, що до ІНФОРМАЦІЯ_10 надійшло поштове повідомлення №0667058197669, адресат ОСОБА_1 , з довідкою про причини повернення/досилання Ф.20 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Однак, жодного поштового повідомлення №06 67058197669, про яке представником відповідача вказано у відзиві, або доказів направлення вказаної повістки ОСОБА_1 представником відповідача надано не було. Згідно ж з трекінгом поштових повідомлень з офіційного сайту Укрпошти, таке поштове відправлення у системі не зареєстроване.
У відзиві на позов зазначено, що 27 листопада 2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 в електронному вигляді було направлено звернення до органів Національної поліції щодо розшуку та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 . При цьому копії такого звернення суду надано не було. Інформація, наведена у таблиці на аркуші паперу, без жодних реквізітів документу (дати, номеру, назви, адресата тощо), підписів уповноважених осіб, долучена до позову, не може вважатися належним та допустимим доказом.
Як зазначається у відзиві на позов, копія постанови №R 3308574 від 19 січня 2026 року отримана ОСОБА_1 особисто через засоби електронного зв`язку. Однак жодних доказів на підтвердження зазначеного факту суду не надано. 
Разом з тим суду надано копію чеку про відправку ОСОБА_1 листа від 23 лютого 2026 року, та відповідно до трекінгу відправки документ було доставлено одержувачу 03 березня 2026 року. 
Адміністративний позов було сформовано і доставлено до суду через підсистему «Електронний суд» 11 березня 2026 року. 
Таким чином, десятиденний строк для оскарження Постанови від 19 січня 2026 року було пропущено з поважних причин, і такий строк підлягає поновленню. 
У відповідності до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки в даному випадку існують протиріччя, які ставлять під сумнів законність оскаржуваної постанови, а тому т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 19 січня 2026 року №R308574 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на результат вирішення справи, судові витрати підлягають відшкодуванню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 252 КУпАП України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Скасувати Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 19 січня 2026 року №R308574 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 2101 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя       Озерянська Ж.М.