Справа № 357/6857/26
3/357/2470/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. при секретарі судового засідання Древаль В.В., за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В. правопорушника ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Київській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює у КНП БМР «ЖЕК №1» на посаді комірника, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №4771/2026 від 21.04.2026 ОСОБА_1 , перебуваючи до 11.04.2022 на посаді спеціаліста першої категорії УСЗН БМР, була посадовою особою місцевого самоврядування та, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на якого поширюється дія зазначеного Закону. 11.07.2025 вона несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік після звільнення, чим порушила вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 45 та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 працювала у виконавчому органі місцевого самоврядування, займала посаду спеціаліста першої категорії, якій присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, та здійснювала службову діяльність, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Згідно з розпорядженням органу місцевого самоврядування від 11.04.2022 вона звільнена із займаної посади, у зв`язку з чим на неї поширювався обов`язок подання декларації після припинення відповідної діяльності у строки, визначені ст. 45 Закону №1700-VII та нормативно-правовими актами НАЗК. Суд враховує, що Закон України «Про запобігання корупції» та підзаконні нормативно-правові акти НАЗК визначають обов`язок подання декларацій, у тому числі після звільнення, а також встановлюють порядок та строки їх подання. Разом із тим, суд бере до уваги, що на період дії воєнного стану законодавством встановлювалися особливості щодо подання окремих звітних документів, проте зазначені положення підлягають застосуванню з урахуванням спеціальних норм антикорупційного законодавства. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як суб`єкт декларування несвоєчасно подала декларацію після звільнення, чим порушила вимоги Закону №1700-VII та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та пункту 27 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП. 
Тобто, у ОСОБА_1 з 01.01.2023 виникло право подати щорічну декларацію за 2022 рік після звільнення, а упродовж часу з 00:00 год. 12.10.2023 по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк) виник обов`язок подати цю декларацію. 01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст. 45 розділу VІІ «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII. Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію після звільнення за 2022 рік, ОСОБА_1 подала лише 11.07.2025 о 13 год. 09 хв, тобто несвоєчасно без поважних причин. З даного приводу ОСОБА_1 пояснила, що ознайомлена з вимогами Закону №1700-VII про те декларацію при звільнені подала несвоєчасно, оскільки коли вона звільнялась діяло відтермінування обов`язку подання декларацій, а про відновлення цього обов`язку не знала.
Уповноваженою посадовою особою Національної поліції України під час збору доказів не встановлено будь-яких підстав та причин, які перешкоджали б ОСОБА_1 вчасно подати декларацію після звільнення за 2022 рік.
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата подання декларації до Реєстру тобто 11.07.2025
Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати щорічну декларацію за 2022 рік після звільнення через мережу Інтернет в будь-якому місці. Проте, оскільки цей обов`язок настав після звільнення з посади, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця її реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .
Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.
Правопорушник ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. У судовому засіданні вона пояснила, що після звільнення з посади не подала декларацію у встановлений строк, однак згодом отримала відповідний лист, після чого виготовила кваліфікований електронний цифровий підпис та у липні 2025 року повторно/остаточно подала декларацію у встановленому порядку. Також ОСОБА_1 зазначила, що не подала декларацію одразу після звільнення у зв`язку з обставинами воєнного стану, перебуванням у стані сильного стресу та складною емоційною ситуацією, що об`єктивно ускладнювало своєчасне виконання відповідних обов`язків. З огляду на викладене, просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Прокурор Шлапацький О.В. просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив долучити до матеріалів справи висновок щодо останньої зазначив, що ОСОБА_1 порушила свій обов`язок та несвоєчасно подала вище зазначену декларацію, вважає, що в діях останньої наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та просив призначити їй мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією відповідної статті.
Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора Шлапацького О.В. дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, винуватість особи, дослідити докази та надати їм належну оцінку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні. Такими доказами, зокрема, є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші документи.
Складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію обставин правопорушення, і відповідно до вимог ст. 251 КУпАП підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а додержання законності при застосуванні таких заходів забезпечується, зокрема, судовим контролем.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11.07.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2022 рік із порушенням встановлених законом строків.
Разом із тим, у судовому засіданні встановлено, що 26.06.2025 ОСОБА_1 надійшло повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо необхідності подання відповідної декларації протягом 10 днів з моменту отримання такого повідомлення. Саме з цієї дати об`єктивно вбачається факт виявлення обставин, пов`язаних із неподанням (несвоєчасним поданням) декларації.
Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про іншу дату вчинення правопорушення або момент його виявлення, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити інший початок перебігу строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, з моменту вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення та/або його виявлення минув строк понад шість місяців, передбачений ст. 38 КУпАП для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст.7, 9, 38, 221,245- 247,251-252, 283,284 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. 

Суддя:	О.Л. ГАВЕНКО