ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/9375/22
касаційні провадження № К/990/40761/25 
№ К/990/43498/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Гончарової І.А., 
суддів – Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року (головуючий суддя – Мороко А.С.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя – Русанова В.Б.; судді – Калиновський В.А., Подобайло З.Г.)
у справі № 520/9375/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт»
до Головного управління ДПС у Харківській області, 
Державної податкової служби України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (далі – ТОВ «ТД «Агросвіт»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі – ГУ ДПС у Харківській області; відповідач-1) та Державної податкової служби України (далі – ДПС України; відповідач-2), в якому просило: визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, що полягає у невнесенні заяви платника про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2, що полягає у невнесенні заяви ТОВ «ТД «Агросвіт» про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово. За наслідками останнього її розгляду Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 24 червня 2025 року адміністративний позов задовольнив. 

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 24 вересня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України звернулися до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідачі посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошують на тому, що фактично підставами для звернення до суду в цій справі слугували підтверджені судовим розглядом та матеріалами справи обставини невиконання відповідачами рішення суду у справі № 2040/7102/18, яким зобов`язано ГУ ДПС у Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «ТД «Агросвіт» як платника податку на додану вартість з дня анулювання такої реєстрації. Проте, судовими інстанціями не враховано постанову Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 2040/7102/18, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ТД «Агросвіт» про скасування рішення про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість та яка нівелює вказану вище позицію. 

Верховний Суд ухвалами від 27 жовтня 2025 року та від 03 листопада 2025 року відкрив касаційні провадження за касаційними скаргами ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України.

10 листопада 2025 року та 13 листопада 2025 року від позивача надійшли відзиви на касаційні скарги, в яких він зазначив, що доводи касаційних скарг не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідно до договору поставки від 25 червня 2015 року № 25МПРІ, укладеного між позивачем (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проперті Менеджмент Україна» (покупець), платник зобов`язався поставити покупцю товар (олію соняшникову нерафіновану), а покупець зобов`язався його оплатити.

На виконання умов вказаного договору покупець здійснив попередню оплату за товар на суму 350000000 грн, на підставі чого позивач склав податкову накладну від 25 червня 2015 року № 160-242.

29 червня 2015 року між ТОВ «ТД «Агросвіт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проперті Менеджмент Україна» укладено додаткову угоду № 1, згідно з якою загальну суму договору від 25 червня 2015 року № 25МПРІ зменшено до 123250000,00 грн.

16 липня 2015 року позивач повернув покупцю попередню оплату за договором від 25 червня 2015 року № 25МПРІ у розмірі 226750000,00 грн.

20 серпня 2015 року сторонами розірвано договір від 25 червня 2015 року № 25МПРІ, у зв`язку з чим платником 15 вересня 2015 року повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Проперті Менеджмент Україна» попередню оплату в сумі 250000,00 грн.

12 жовтня 2015 року платником подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за вересень 2015 року, за результатами якої складено акт від 19 листопада 2015 року № 1203/20-31-15-01-10/38158635.

На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, контролюючим органом 04 грудня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 0003021501, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 24240698,00 грн; № 0003031501, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1149109,00 грн.

Крім того, ТОВ «ТД «Агросвіт» складено розрахунки коригування до податкових накладних від 15 вересня 2015 року № 1-83, від 16 вересня 2015 року № 1-56, від 22 вересня 2015 року № 1-29, від 24 вересня 2015 року № 1-69 на суму податку на додану вартість 20541666,66 грн, які направлено засобами електронного зв`язку на реєстрацію.

Контролюючим органом розрахунки коригування прийнято не було, у зв`язку з чим платник звернувся до суду з позовом.

Постановою Харківською окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі № 820/11513/15, яка набрала законної сили 04 січня 2016 року, визнано протиправними дії контролюючого органу щодо відмови в реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних від 15 вересня 2015 року № 1-83, від 16 вересня 2015 року № 1-56, від 22 вересня 2015 року № 1-29, від 24 вересня 2015 року № 1-69; зобов`язано контролюючий орган зареєструвати вказані розрахунки коригування до податкових накладних; скасовано податкові повідомлення-рішення від 04 грудня 2016 року № 0003021501 та від 04 грудня 2016 року № 0003031501.

На виконання постанови Харківською окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі № 820/11513/15 контролюючим органом здійснено реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних від 15 вересня 2015 року № 1-83, від 16 вересня 2015 року № 1-56, від 22 вересня 2015 року № 1-29, від 24 вересня 2015 року № 1-69 на суму податку на додану вартість 20541666,66 грн, але в Єдиному реєстрі податкових накладних збільшення реєстраційного ліміту на зазначену суму податку не відбулося, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 2040/6747/18, залишеним без змін постановами Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, зобов`язано ДПС України зареєструвати розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 15 вересня 2015 року № 1-83, від 16 вересня 2015 року № 1-56, від 22 вересня 2015 року № 1-29, від 24 вересня 2015 року № 1-69 на суму податку на додану вартість 20541666,66 грн; визнано протиправними дії (бездіяльність) ДПС України щодо незбільшення реєстраційної суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних після реєстрації розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 15 вересня 2015 року № 1-83, від 16 вересня 2015 року № 1-56, від 22 вересня 2015 року № 1-29, від 24 вересня 2015 року № 1-69 на суму податку на додану вартість 20541666,66 грн; зобов`язано ДПС України збільшити реєстраційну суму, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, на 20541666,66 грн та відобразити таке збільшення у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Також з`ясовано, що рішенням від 06 серпня 2018 року № 2110 анульовано з 06 серпня 2018 року реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – ПК України).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 2040/7102/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, зобов`язано відповідача-1 прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2017 року з додатками з введенням до інформаційних баз даних ДПС України відповідних відомостей; визнано протиправним та скасовано рішення від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість з моменту його прийняття; зобов`язано ГУ ДПС у Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «ТД «Агросвіт» як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме – з 06 серпня 2018 року з усіма відповідними показниками.

Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 2040/7102/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

04 лютого 2020 року позивачем засобами поштового зв`язку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2019 року з додатками та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника в розмірі 20541666,66 грн.

Однак, дій для проведення камеральної перевірки щодо правильності формування позивачем податкового кредиту не вчинено, у зв`язку з чим ТОВ «ТД «Агросвіт» звернулося з позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/4810/2020 визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України, що полягає у невнесені заяви платника про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» суму бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/4810/2020 скасовано; прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 520/4810/2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо наявності узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу за декларацією за травень 2019 року скасовано, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року в цій частині залишено без змін; в іншій частині постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 520/4810/2020 залишено без змін.

28 липня 2022 року позивачем засобами поштового зв`язку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника в розмірі 20541666,66 грн.

Однак, станом на момент звернення платника до суду з цим позовом та станом на момент розгляду справи в попередніх судових інстанціях Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не містив даних щодо подання ТОВ «ТД «Агросвіт» заяви про повернення сум бюджетного відшкодування.

Надаючи оцінку правовідносинам, щодо яких виник спір, Верховний Суд виходить із такого. 

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу – б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За правилами підпунктів 200.7.1, 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, – за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 200.10 статті 200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За правилами пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Положення цієї норми узгоджуються з пунктом 7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Порядок № 26).

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 Порядку № 26 формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

В свою чергу, пунктом 184.6 статті 184 ПК України передбачено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Водночас за правилами пункту 184.9 статті 184 ПК України у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.

Отже, за наявності у платника права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість та прийняття ним рішення про повернення суми такого відшкодування платник подає до контролюючого органу в електронній формі податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Після подання та опрацювання/внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування вказаної заяви виникають наслідки у вигляді або відмови у відшкодуванні, або отримання такого бюджетного відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, або у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, – за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Судами з`ясовано, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 2040/7102/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість з моменту його прийняття; зобов`язано ГУ ДПС у Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «ТД «Агросвіт» як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме – з 06 серпня 2018 року з усіма відповідними показниками.

Відповідно до частини першої статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами.

Оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 2040/7102/18 набрало законної сили 06 березня 2019 року, то саме з цього моменту контролюючий орган мав вчинити дії, спрямовані на поновлення реєстрації ТОВ «ТД «Агросвіт» як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме з 06 серпня 2018 року.

Зазначені вище судові рішення скасовано постановою Верховного Суду лише 25 листопада 2022 року. При цьому під час касаційного оскарження судових рішень у справі № 2040/7102/18 їх дія не зупинялася, а відтак останні підлягали виконанню суб`єктом владних повноважень.

Тобто, з 06 березня 2019 року до 25 листопада 2022 року позивач фактично вважався таким, що має реєстрацію платника податку на додану вартість.

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі № 520/4810/2020 визнано право позивача на отримання суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 20541666,66 грн за декларацією за травень 2019 року шляхом залишення в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року в частині визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо наявності узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ТД «Агросвіт» за декларацією за травень 2019 року.

Проте, відповідачами рішення суду у справі № 520/4810/2020 не виконано.

Саме невиконання відповідачами обов`язку, встановленого судовим рішенням у справі № 520/4810/2020, стало підставою для подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн.

Станом на момент подання декларації за квітень 2022 року та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн ТОВ «ТД «Агросвіт» мало статус платника податку на додану вартість, а відтак відповідачі мали вчинити дії щодо ініціювання перевірки, що є передумовою для повернення відповідних коштів та в подальшому внесення відповідної заяви до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, однак жодних дій не вчинили.

Більш того, слід зазначити, що нормами ПК України передбачено, що сума надмірно сплаченого податку підлягає відшкодуванню незалежно від того, чи залишається особа платником податку на додану вартість, за умови, що на дату виникнення права на відшкодування особа була платником податку.

Таким чином, прийняття в подальшому постанови Верховного Суду у справі № 2040/7102/18, якою визнано законним анулювання статусу платника податку на додану вартість ТОВ «ТД «Агросвіт», не позбавляє права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, яке позивач набув, перебуваючи у статусі платника податку на додану вартість у вересні 2015 року.

Щодо доводів відповідачів про подання платником податкової декларації засобами поштового зв`язку, тобто не в спосіб, встановлений ПК України, то, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2022 року у справі № 520/4810/2020, єдино можливим в межах цієї справи способом відновлення порушеного права позивача стало подання ним відповідної декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування засобами поштового зв`язку, як то передбачено підпунктом «б» пункту 49.3 статті 49 ПК України. При цьому подана декларація відповідає вимогам пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, а отже, контролюючий орган мав прийняти таку декларацію.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, то ТОВ «ТД «Агросвіт» у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість, що охоплюється поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини наголошує, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява №33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v.Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Такий правовий висновок сформульовано в постанові Великої Палати Верховного суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15.

Враховуючи порушення відповідачами прав позивача, невиконання ними судових рішень, що набрали законної сили, та з огляду на те, що такий спосіб захисту як визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача не призведе до ефективного відновлення його права, Суд погоджується з висновками судових інстанцій про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника, є стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 20541666,66 грн.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України без задоволення, а постановлених у справі судових рішень – без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова