Єдиний унікальний номер 317/1340/26
Провадження № 2/317/1032/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Качана А.В.
за участі:
секретаря судового засідання Ботушанської Є.В.
представника позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_2 до фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Але, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 15.08.2024 винесло рішення про відмову їй в призначенні пенсії, як матері, яка виховує дитину з інвалідністю, мотивувавши його тим, що до страхового сажу не зараховано навчання за трудовою книжкою ( НОМЕР_1 ) з 01.09.1989 по 25.06.1991, оскільки відсутній номер документу, що є підставою внесення запису та тим, що відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визначення її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності). 
Рішенням було встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до п. 3 ч.1 ст. 115 Закону, з урахуванням наявних документів, вона не має, бо не надано належних документів. У відмові зазначено, що рішення може бути переглянуто у разі надання додаткових документів. 
Зазначає, що вона є людиною юридично не досвідченою, у зв`язку з чим звернулася до адвоката Молчана Михайла Олеговича. 
24.09.2024 між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір № 11616 про надання правової допомоги/юридичних послуг. 
Згідно з умовами договору, позивач сплатила відповідачу вартість послуг у розмірі 24000,00 грн.
Стверджує, що після отримання коштів відповідач належним чином свої обов`язки не виконав, проконсультував її не компетентно, не згідно з діючим законодавством, ввів її в оману, фактично адміністративний позов було складено без правових підстав, він жодного разу не приймав участь у судовому засіданні, не написав заперечення на апеляційну скаргу, після подачі апеляційної скарги. 
Зазначає, що сплатила усього відповідачу 48000,00 грн. і судовий збір 1211,20 грн.
Крім того, зазначає, що відповідач представився адвокатом, хоча таким не є, а є фізичною особою-підприємцем. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов було задоволено частково. Суд визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, яким їй було відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду Кіровоградської області повторно розглянути заяву.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 25.03.2025 скасував рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 та вказав, що рішення суду не може підміняти медичні документи, такі як МСЕК, довідки, висновки медичних закладів та зобов`язав Головне управління ПФУ в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період з 01.09.1989 по 25.06.1991.
Вважає, що це питання можливо було вирішити без суду, шляхом надання Пенсійному фонду трудової книжки в якій є запис про її навчання та диплома про закінчення училища, який наявний у позивача. 
Зазначає, що оскільки вже понесла великі витрати, пов`язані з даною справою, то була вимушена сплатити ще 24000,00 грн. відповідачу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу. 
Вважає, що відповідач повинен був проконсультувати її і роз`яснити їй те, що для зарахування в страховий стаж навчання в училищі необхідно надати ПФ України, трудову книжку в якій є запис про навчання та диплом, а для того щоб призначили пенсію потрібно надати необхідні медичні документи, а не рішення суду.
Стверджує, що після всіх судів, вона звернулася до Управляння ПФ України, надала всі необхідні медичні документи, трудову книжку та диплом про освіту і їй оформили пенсію без рішення суду. 
Зазначає, що адміністративна справа розглядалась без її участі та без участі відповідача в Кіровоградському окружному адміністративному суді так і в Третьому апеляційному адміністративному суді. 
Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, сплачені за неякісно надані юридичні послуги в сумі 48000,00 грн., судовий збір, сплачений при подачі позову до Кіровоградського окружного адміністративного суду у сумі 1211,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. 
У відзиві на позовну заяву відповідач просив позовну заяву залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Відповідач підтверджує те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 11616 від 24.09.2024 про надання правової допомоги/юридичних послуг, відповідно до якого виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, а саме: консультація, правова допомога в призначенні пенсії.
Зазначає, що позивачем було перераховано на виконання умов договору 24000 грн.
Вважає твердження позивача про те, що відповідач представився адвокатом, повністю спростовуються змістом Договору №11616 від 24.09.2024 р., де відповідач чітко зазначений як Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , відповідач має вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікацію юриста, що надає йому повне право здійснювати господарську діяльність з надання юридичних послуг у статусі ФОП.
Щодо обсягу послуг та представництва в суді, предметом Договору згідно з п. 1.2 є «Консультація, правова допомога в призначенні пенсії», що не передбачає обов`язкового представництва інтересів у суді. 
Стверджує, що у договорі відсутні будь-які умови, які б зобов`язували відповідача брати участь у судових засіданнях як представник позивача . 
Відповідач самостійно визначає стратегію надання послуг (п. 2.3.1 Договору), яка в даному випадку полягала у підготовці позовної заяви, що була прийнята позивачем без зауважень. 
Звертає увагу на те, що відповідач в повному обсязі виконав зобов`язання визначені у пункті 1.2., а саме консультація та правова допомога в призначенні пенсії.
Факт підготування позовної заяви та надання до суду не заперечується самим позивачем. Підтверджує, що позивач сплатив судовий збір. 
Зазначає, що договір не передбачає обов`язку виконавця брати участь у судових засіданнях чи здійснювати представництво в судах апеляційної інстанції .
Відповідач підтверджує факт сплати позивачем вартості послуг 24.09.2024 у сумі 24000,00 грн. та зазначає, що фінансове зобов`язання замовника за цим договором було повністю припинено виконанням. Інші платежі відповідач вважає такими, що виходять за межі цього договору.
Суму в розмірі 14700,00 грн., оплата якої була здійснена 10.12.2024 вважає такою, що не підтверджує оплату за цим договором, оскільки була сплачена особою, яка не є стороною по договору — ОСОБА_4 . 
Крім того, зазначає, що відмовою апеляційного суду врахувати надані медичні документи слугував не факт неналежно наданих юридичних документів, а об`єктивна неможливість їх отримати судом про, що прямо зазначено в рішенні суду.
Зазначає, що позивач достеменно знала про можливість досудового врегулювання шляхом надання додаткових медичних довідок, ще до моменту звернення до відповідача. Позивач, маючи на руках рішення ПФУ з чітким переліком документів, яких бракує, прийняла самостійне рішення звернутися за професійною правовою допомогою для оскарження рішення ПФУ в суді оскільки не могла цей медичний документ надати. 
У відповіді на відзив позивач зазначила, що вона не мала права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки вона не надала медичних документів, а саме виписку з акту огляду МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров`я, або висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. 
Вважає, що при наданні вказаних медичних документів Головним управлінням Пенсійного фонду України заява була б розглянута повторно. 
Стверджує, що вона надала відповідачу всі наявні у неї документи в тому числі відмову ПФУ про призначенні їй дострокової пенсії, а відповідач, як кваліфікований юрист, повинен був вивчити нормативно правові документи, які регулюють призначення дострокової пенсії матері, яка виховувала дитину з інвалідністю до шести років, роз`яснити їй, що суд не є медичною установою, яка встановлює інвалідність, та що вона повинна звернутися до МСЕК або до ЛКК отримати належні медичні документи та надати їх в ПФУ. 
А для того щоб зарахували в трудовий стаж, час навчання, достатньо надати ПФУ диплом. 
Зазначає, що ухвалою від 25.10.2024 Кіровоградський окружний адміністративний суд за особистою ініціативою витребував докази, а саме: коли вперше встановлено лікарями захворювання сина, чи існує медичний висновок, чи встановлювали стан інвалідності. 
Відповідач не подавав суду клопотання про витребувати доказів.
Зазначає, що вона з сином пройшла всі необхідні комісії і отримала дострокову пенсію в 2026 році, а до відповідача звернулася у 2024 році, а якби відповідач проконсультував її згідно законодавства, то вона отримувала б пенсію, ще з січня 2025 року. 
Зазначає, що 07.01.2026 року КНП «Лівобережний цент первинної медико-санітарної допомоги № 1» була видана довідка № 35, що за висновком ЛКК її син має право на одержання державної соціальної допомоги віком до 18 років, як дитина що мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку, саме якої їй не вистачало для отримання права на дострокову пенсію.
Просила позовні вимоги задовольнити. 
09.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2026 о 14 год. 30 хв. 
19.03.2026 до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи без участі відповідача.
30.03.2026 до суду від позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив.
06.04.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.05.2026 о 13 год. 30 хв. 
У судовому засіданні 05.05.2026 представник позивача – адвокат Ворона Г.Д. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити. 
Належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, на власний розсуд скориставшись своїми процесуальними правами.
Суд, враховуючи волевиявлення відповідача, про розгляд справи без його участі та враховуючи те, що представник позивача у судовому засіданні висловила думку про можливість розгляду справи без участі відповідача, ухвалив розглядати справу без участі відповідача. 
05.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, у зв`язку з чим у справі оголошено перерву до 14.05.2026 до 15 год. 00 хв.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
За результатом розгляду звернення позивача ОСОБА_2 , про призначення дострокової пенсії, рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 15.08.2024 № 084450009295 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії (а.с. 15-16).
Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії з наступних підстав: «До страхового стажу не зараховано навчання за трудовою книжкою ( НОМЕР_2 ) з 01.09.1989 по 25.06.1991, оскільки відсутній номер документу, що є підставою внесення запису. Диплом до документів ЕПС не долучено. Для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати належним чином оформлену довідку про період та форму навчання, видану навчальним закладом (правонаступником/архівним відділом) з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію (за необхідності) або долучити скан-копію оригіналу диплому про навчання. За результатом розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності), у зв`язку з чим ГУ ПФУ у Кіровоградській області дійшов висновку, що позивач права на призначення пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявних документів не має. 
Суд звертає увагу на те, що у своєму рішенні ГУ ПФУ у Кіровоградській області зазначив, що рішення про відмову може бути переглянуте у разі надання додаткових документів. 
Як вбачається з позовної заяви, позивач у зв`язку з отриманням відмови у призначенні їй дострокової пенсії звернулася до відповідача Фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 .
Відповідно до відповіді № 2432835 від 09.03.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 40-41) та ідентифікаційних даних (а.с. 63-65) ОСОБА_3 зареєстрований, як фізична особа – підприємець з видом діяльності КВЕД 69.10 – діяльність у сфері права.
Відповідно до копії диплому магістра ОСОБА_3 має повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста (а.с. 62).
24.09.2024 між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 11616 про надання правової допомоги/юридичних послуг (а.с.17-20).
Факт укладення зазначеного договору підтверджується, як позивачем так і відповідачем (у відзиві на позовну заяву). Також факт укладення зазначеного договору підтвердила представник позивача в судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Отже враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, визнання учасниками справи факту укладення договору, суд, не маючи обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, приходить до висновку про те, що договір № 11616 про надання правової допомоги/юридичних послуг був укладений між позивачем та відповідачем в редакції договору, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.17-20).
Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п.1.2 цього Договору, а Замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги. 
В п. 1.2. договору встановлено перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: Консультація, правова допомога в призначенні пенсії.
Згідно з п.п. 2.1.1. договору, Виконавець зобов`язаний, після внесення Замовником передплати в розмірі погодженому з Виконавцем відповідно до п.п.3.1 та 3.2 цього Договору: 2.1.2. Приступити до надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього Договору у повному обсязі, своєчасно і якісно, керуючись чинним законодавством України, а також іншими нормативно-правовими актами.
За змістом підпунктів 2.2.1. – 2.2.4. пункту 2.2. договору, замовник зобов`язаний: своєчасно надати Виконавцю наявні достовірні відомості і документи, необхідні для надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в розділі 1 цього Договору. Виконавець не несе відповідальності за наслідки, пов`язані з наданням Замовником відомостей і документів, які не відповідають дійсності, сприяти Виконавцю у виконанні зобов`язань за цим Договором, з моменту укладення цього Договору без письмової згоди Виконавця, не вчиняти будь-яких самостійних дій, пов`язаних з предметом цього Договору, в тому числі не вступати в переговори з третіми особами, не повідомляти останнім про стратегію, обрану Виконавцем для надання юридичних послуг, оплатити юридичні послуги/правову допомогу, зазначені в п. 1.2 цього Договору, в порядку та строки, встановлені розділом 3 цього Договору.
Відповідно до п.п. 2.3.1. договору виконавець має право самостійно визначати стратегію і тактику надання юридичних послуг правової допомоги, зазначених в п. 1.2. цього Договору, а також встановлювати на свій розсуд час виконання взятих на себе зобов`язань.
Розмір оплати за виконання юридичних послуг правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору становить 24000 грн. (двадцять чотири тисячі гривень) і виплачується до 24.09.2024 (п. 3.1 договору).
У вартість юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п.1.2 цього Договору, не входять державні мита, судовий збір та інші витрати, які можуть виникнути при виконанні цього Договору. Зобов`язання Замовника по оплаті послуг вважається виконаним в момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або отримання готівкових грошових коштів Виконавцем (п. 3.7. - 3.8. договору).
На виконання умов договору позивач платіжною інструкцією № ІВ75757486 сплатила відповідачу 24000,00 грн. Факт такої оплати підтверджується відповідачем. 
Як вбачається з відзиву та не заперечується позивачем, відповідач ФОП ОСОБА_3 на виконання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг підготував позовну заяву до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення від 15.08.2024 ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яким позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі № 340/6716/24 позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 15 серпня 2024 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі заяви від 07 серпня 2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення дострокової пенсії за віком від 07 серпня 2024 року, врахувавши правові висновки суду (а.с. 21-23).
У зазначеному рішення суд дійшов висновку про те, що право на дострокову пенсію за віком мають жінки після досягнення 50 років за наявності 15 років страхового стажу, які виховували до 6 років дитину, котра хворіє тяжкою недугою, навіть, у разі не встановлення відносно неї стану інвалідності, а також про те, що в Управління не існувало підстав не включати період навчання до страхового стажу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 340/6716/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задоволено частково. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 р. в адміністративній справі №340/6716/24 – скасовано та ухвалено нове рішення, яким, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 084450009295 від 15 серпня 2024 р. в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_2 періоду з 01.09.1989 по 25.06.1991 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період з 01.09.1989 по 25.06.1991 (а.с. 26-29).
У вказаній постанові апеляційний адміністративний суд вказав на те, що у позовній заяві позивачка зазначила, що вона виховує дитину-інваліда з дитинства, проте доказів на підтвердження обставини наявності у її дитини статусу інваліда з дитинства або інвалідності позивачкою суду не надано. До позовної заяви позивачкою надана копія засідання МГС № 204 групи спеціалістів НДСЛ "ОХМАТДИТ" від 18.07.2024, консультативний висновок спеціаліста КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" від 10.07.2024, виписка з медичної карти КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" за період госпіталізації з 14.06.2024 по 24.07.2024, засідання групи спеціалістів КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" від 07.08.2024 з розбору клінічного випадку.
Апеляційним адміністративним судом констатовано, що усі наведені документи підтверджують те, що дитина має тяжке захворювання, проте вони не включені до переліку документів, на підставі яких територіальний орган Пенсійного фонду України має право призначити дострокову пенсію. 
Також апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції ухвалою від 25 жовтня 2024 року запропонував позивачці надати інформацію про те, коли вперше встановлене лікарями захворювання сина, з наявністю якого вона обґрунтовує його статус як особи з інвалідністю з дитинства, а також повідомити про наявність медичного висновку, яким встановлено більш ранній час початку захворювання, аніж дата огляду, за наслідками якого встановили захворювання, тобто до 2024 року, на що позивачка надала суду письмові пояснення про те, що вона не має можливості отримати додаткові документи та медичні висновки внаслідок того, що вона проживає на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.
Колегія суддів звертає увагу на те, що надані позивачкою до позовної заяви медичні документи були складені у 2024 році за результатом обстеження її сина в медичних закладах м. Києва та м. Запоріжжя. Наявність цих документів є підставою для звернення за отриманням довідки за формою № 407 (якщо інвалідність дитині не встановлена), висновку МСЕК (якщо дитині встановлена інвалідність), медичного висновку із зазначенням, у тому числі, що її дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що рішення суду не може підміняти медичні документи, такі як акти МСЕК, довідки, висновки медичних закладів. Суд здійснює перевірку рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, перш - за все, чи діє останній на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
До встановлених обставин справи підлягають застосуванню наступні нормативно-правові акти та норми права.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Таким чином, укладений між сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, тому між сторонами виникли правовідносини, правове регулювання яких здійснюється Законом України «Про захист прав споживачів» відповідно до глави 63 ЦК України.
Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Відповідно до наведених положень ст.903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обгрунтування позивача у позовній заяві зводяться до того, що відповідач належним чином свої обов`язки за договором про надання правової допомоги/юридичних послуг не виконав, оскільки проконсультував позивача не компетентно, не згідно з діючим законодавством, ввів її в оману, фактично адміністративний позов було складено без правових підстав, він жодного разу не приймав участь у судовому засіданні, не написав заперечення на апеляційну скаргу, після подачі апеляційної скарги. 
Стосовно зазначених позивачем тверджень, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, матері, осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Згідно з пунктом 2.18 розділ ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, засвідчується випискою з акта огляду В МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я. У разі, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності.
Отже у разі повторного звернення до пенсійного фонду з заявою про призначення дострокової пенсії з наданням зазначених документів, ПФУ зобов`язаний був би розглянути таку заяву з урахуванням наданих документів.
В свою чергу відповідач, надав позивачу відповідної консультації.
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 відповідач зобов`язався надати консультацію та правову допомогу в призначенні пенсії (п. 1.2 договору). 
Зазначеним договором сторони не визначили детальний перелік послуг. Доказів детального переліку послуг, сторонами не надано.
Позиція відповідача про те, що відповідно до 2.3.1 договору виконавець самостійно визначив стратегію та тактику надання юридичних послуг/правової допомоги не виключає, ого обов`язку якісно та належним чином надати юридичні послуги.
Отже відповідач, будучи ознайомленим з рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.08.2024 № 08445009295 та підставами відмови позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, а саме: неподання висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності), самостійно визначив стратегію та тактику надання правової допомоги позивачу - звернення до суду з позовом про скасування зазначеного рішення, зобов`язання урахувати стаж, призначити пенсію та виплатити заборгованість. 
Проте така послуга, як правова допомога в призначенні пенсії, не носить формальний характер надання правової допомоги, а має на меті досягнення результату – саме призначення пенсії.
Суд враховує те, що договір не містить умови оплати за «гарантований результат» та враховує положення п. 5.7 договору, відповідно до якого виконавець не несе відповідальності за невідповідність будь-яких послуг, що є предметом цього договору невиправданим очікуванням. 
Проте, суд зауважує, що послуги мають надаватися виконавцем належним чином та якісно, про що зазначено у п.п. 2.1.2. Договору.
Так, відповідач як фізична особа – підприємець з зареєстрованим видом діяльності – діяльність у сфері права, будучи особою з вищою юридичною освітою (магістром), для надання юридичних послуг повинен був ознайомитися з рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.08.2024 № 08445009295, у якому зазначено підстави відмови у призначенні позивачу дострокової, а також повинен бути обізнаний з положеннями п. 3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пунктом 2.18 розділ ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та надати консультацію позивачу про необхідність подання до ПФУ довідки за формою № 407 (якщо інвалідність дитині не встановлена), висновку МСЕК (якщо дитині встановлена інвалідність), медичного висновку із зазначенням, у тому числі, що її дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку та проконсультувати як, отримати такі медичні документи у разі їх відсутності у позивача.
Натомість відповідач вибрав іншу стратегію правової допомоги та оскаржив таке рішення ПФУ до суду.
В подальшому, отримавши остаточне рішення апеляційного адміністративного суду 25.03.2025, яким суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та ухвалено нове рішення, скасував рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_2 періоду з 01.09.1989 по 25.06.1991 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період з 01.09.1989 по 25.06.1991.
Суд констатує, що зарахування страхового стажу за період з 01.09.1989 по 25.06.1991 жодним чином не вплинуло на призначення позивачу дострокової пенсії, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, матері, осіб з інвалідністю з дитинства, які виховували їх до шестирічного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. В свою чергу страхового стажу у позивача було достатньо – 30 років 11 місяців 12 днів, і зарахування зазначеного стажу для призначення дострокової пенсії ніяким чином не могли вплинути. 
Отже відповідач оскарженням рішення ПФУ у судовому порядку результату надання правової допомоги в призначенні пенсії не досяг, проте припинив надавати послуги та не змінив свою стратегію та тактику і не надав позивачу консультацію, яка полягала в роз`ясненні того, що додані до позовної заяви медичні документи є підставою для звернення за отриманням довідки за формою № 407 (якщо інвалідність дитині не встановлена), висновку МСЕК (якщо дитині встановлена інвалідність), медичного висновку із зазначенням, у тому числі, що її дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.
Доказів того, що позивачу були надана консультація (відповідний правовий висновок тощо), чи того, що позивач надавав правову допомогу спрямовану на отримання відповідних медичних документів, оскільки наявність таких документів є підставою для призначення дострокової пенсії, відповідачем не надано.
За вказаних обставини суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив вимоги п.п. 2.1.2. та не надав у повному обсязі і якісно, керуючись чинним законодавством України, а також іншими нормативно-правовими актами юридичних послуг позивачу.
Доводи відповідача про те, що рішенням адміністративного суду першої інстанції позов було задоволено частково, не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення не набрало законної сили так, як було скасовано судом апеляційної інстанцій, а зарахований рішенням суду позивачу страховий стаж жодним чином не вплинув на призначення дострокової пенсії, оскільки позивач мала достатньо страхового стажу. 
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач належним чином умови договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 не виконав, не надав у повному обсязі, якісних та належних юридичних послуг.
Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач не приймав участь в судових засіданнях, оскільки з зазначених рішень вбачається, що справи як у суді першої так і апеляційної інстанції розглядалися в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
З огляду на наведене, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми грошових коштів підлягають частковому задоволенню.
З відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачена за договором про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 сума грошових коштів у розмірі 24000,00 грн.
Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача іншої частини грошових коштів суд приходить до наступних висновків. 
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача сплачені позивачем грошові кошти за неналежне надання юридичних послуг у розмірі 48000,00 грн. та 1211,20 грн. сплаченого нею судового збору за подачу позовної заяви до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
Відповідно до п. 3.1. договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 розмір оплати за виконання юридичних послуг правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього становить 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень).
Позивачем не надано суду належного та допустимого доказу того, що сторонами до договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 були внесені зміни щодо збільшення розміру оплати за надання юридичних послуг, шляхом укладення додаткової угоди у такій самій формі, як і основний договір, посилання позивача на скрін-шоти переписки із месенджерів не є належним доказом укладення угоди про внесення змін до договору. 
Отже, суд приходить до висновку про те, що грошові кошти сплачені позивачем відповідачу платіжними інструкціями № ІВ84016995 від 16.01.2025 у сумі 6800,00 грн. (а.с. 32) та № ІВ84246332 від 20.01.2025 у сумі 2500,00 грн. (на загальну сума 9300,00 грн.) не можуть вважатися коштами сплаченими на виконання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024. Тобто сплачені поза межами зазначеного договору.
Крім того, суд зазначає, шо платіжна інструкція 2.81132635.1 від 10.12.2024, якою платником ОСОБА_4 на користь відповідача сплачено 14700,00 грн. не є належним та допустимим доказом того, що такий платіж вчинявся саме на виконання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024, оскільки був здійснений платником, який не є стороною договору, а у призначенні платежу не зазначено, що такий платіж сплачується за юридичні послуги надані саме позивачу та саме за таким договором.
За вказаних обставин, суд відхиляє твердження представника позивача надані у судовому засіданні, що сума у розмірі 14700,00 грн. була перерахована відповідачу матір`ю позивача, яка в подальшому платіжною інструкцією № ІВ81397624 від 10.12.2024 повернула кошти своїй матері ОСОБА_4 у сумі 14700,00 грн. 
В цій частині суд погоджується з доводами відповідача про те, що зазначені платежі є такими, що вчинені поза межами договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024.
З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів задоволенню не підлягають.
Також суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого нею судового збору за подачу позовної заяви до Кіровоградського окружного адміністративного суду у розмірі 1211,20 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подачу позову до суду підлягає сплаті судовий збір, суму якого відповідно до договору про надання послуг позивач повинна була сплатити самостійно.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди до наступних висновків. 
Як вбачається з позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. 
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди - є одним з способів захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з положенням частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Також, у Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.06.2022 року справі №569/20510/19 (провадження № 61-13787св20) зазначено, що аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року, Справа № 752/17832/14-ц (Провадження № 14-538цс19) було сформульовано наступний правовий висновок: "Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення."
Матеріали справи містять у собі докази неналежного надання відповідачем юридичних послуг, однак позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Так, позивачем у позовній заяві не зазначено та не підтверджено належним та допустимим доказом того, яких саме моральних (душевних) страждань зазнала позивач, не надано суду, медичних довідок щодо погіршення стану здоров`я, висновків психолога, свідчень про порушення життєвих зв?язків тощо. 
З огляду на наведене позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. задоволенню не підлягають.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем за договором про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024 сума грошових коштів у розмірі 24000,00 грн.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на наведене з відповідача ФОП ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 322 грн. 03 коп. (1331,20 грн. х 24000,00 грн. / 99211,20 грн. = 322,03 грн.).
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 211, 47, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача – задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 24000,00 (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок), сплачені за договором № 11616 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.09.2024.
В задоволенні позову в іншій частині – відмовити.
Стягнути з фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави Україна 322 грн. 03 коп. (триста двадцять дві гривні 03 копійки).
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: адвокат Ворона Галина Дмитрівна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Фізична особа – підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя          А.В. Качан