Справа №588/1482/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лебедь О. В.	
Номер провадження 33/816/1148/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Кругляка Володимира Вікторовича на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 27.03.2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 09.08.2025 о 00 год. 50 хв. у м. Тростянець по вул. Лісній, 7 керував транспортним засобом «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер 6820» чи в медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кругляк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2026 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що дана постанова винесена суддею без з`ясування дійсних обставин справи, є надуманою, а твердження стосовно наявності доказів того, що дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки на відеозаписах відсутній безпосередній рух транспортного засобу.
В судовому засіданні захисник скаргу підтримав, посилається на відсутність доказів керування транспортним засобом його підзахисним, а перебування в автомобілі із заведеним двигуном не є керуванням транспортним засобом. Також зазначив, що сам намір ОСОБА_1 керування транспортним засобом не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу свого захисника підтримав та пояснив, що є військовослужбовцем, бере участь в бойових діях, вдома буває рідко, в цей день він перебував у відпустці та придбав автомобіль «Ford Focus», після придбання автомобіля залишився у попереднього власника та вирішили відмітити придбання автомобіля. Разом вжили алкогольні напої, потім до нього на цю ж адресу під`їхала його дівчина. Автомобіль «Ford Focus» весь цей час знаходився біля подвір`я попереднього власника та він ним не керував. 09.08.2026, близько 00:50 год., він разом з дівчиною сіли в автомобіль, він завів його, вони грілися, слухали музику, ременем безпеки пристебнулися бо автомобіль подавав відповідні сигнали, також він хотів перевірити як працює помпа в автомобілі, однак нікуди не рухався на автомобілі. Також визнав, що хотів проїхатись на автомобілі, мав такий намір, однак не встиг це зробити, бо під`їхали працівники поліції. Наполягав на тому, що не керував транспортним засобом.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 130 ч.1 КпАП України до адміністративної відповідальності може бути притягнута особа, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що його вина у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується наявними у справі письмовими доказами та, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.
Так, суд першої інстанції встановив, що в матеріалах справи маються відеозаписи, при дослідженні яких встановлено, що вказані відеозаписи містять відомості про зупинку ОСОБА_1 , зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні з пристебнутим ременем безпеки та увімкненим двигуном, на відеозаписах ОСОБА_1 повідомляє, що вийшов з позиції та випив, їхав до дівчини.
Дослідивши докази суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів для доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
З висновком суду першої інстанції про наявність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд погодитись не може, з огляду на наступне.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 із ним не погодився, що підтверджується відповідним записом у протоколі.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 також заперечував факт керування транспортним засобом, більш детальні пояснення в постанові суду не наведені. 
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, в порядку підготовки справи до розгляду було переглянуто й апеляційним судом.
З наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що висновки суду першої інстанції про наявність на відеозаписах відомостей про зупинку ОСОБА_1 працівниками поліції не відповідають обставинам справи. Вказані відеозаписи не містять відомостей ні про рух автомобіля «Ford Focus», н.з. НОМЕР_2 , ні про його зупинку.
Також відсутні будь-які свідки, які б підтвердили рух вказаного автомобіля.
Дійсно, на відеозаписах зафіксовано, що в момент під`їзду працівників поліції ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні з пристебнутим ременем безпеки та увімкненим двигуном, поряд сиділа дівчина.
Однак, перебування за кермом автомобіля з пристебнутим ременем безпеки та увімкненим двигуном не свідчить про рух автомобіля та не є керуванням транспортним засобом в розумінні ст. 130 КУпАП.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Крім того, постанова суду першої інстанції містить твердження про наявність на відеозаписах відомостей про те, що ОСОБА_1 працівникам поліції казав, що вийшов з позиції та випив, їхав до дівчини.
Однак, зміст вказаної розмови між ОСОБА_1 та працівниками поліції, не підтверджує беззаперечно факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
З наявного в справі відеозапису (файл 0000004_00000420250809005836_0038), близько 01 год. 00 хв. 20 сек. ОСОБА_1 каже працівникам поліції, що він «сьогодні вийшов з позиції, воює в напрямку с. Кондратівка, трошки випив, приїхав до дівчини, вирішив трохи виїхати, збирався виїхати з дівчиною та побути разом». 
Після таких пояснень працівники поліції не уточнювали, яким чином ОСОБА_1 приїхав до дівчини. 
Відомостей про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме після вживання алкоголю, вказана розмова не містить. Навпаки, ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про наміри виїхати разом з дівчиною, що узгоджується із наданими ним показами у судовому засіданні під час розгляду справи. 
Також під час розмови із працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не визнавав, що керував автомобілем після вживання алкогольних напоїв.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до рапорту працівника поліції, в якому зазначено про зупинку ОСОБА_1 та відмову його від огляду на стан сп`яніння, оскільки працівник поліції є певною мірою зацікавленою особою, зміст протоколу в частині зупинки транспортного засобу не відповідає наявним відеозаписом. Вказаний рапорт суд розцінює як власну оцінку працівником поліції подій.
Твердження ОСОБА_1 працівникам поліції про те, що він розкаюється у тому, що хотів виїхати після вживання алкоголю, також не підтверджує факту керування транспортним засобом. 
Інші докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом а висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають обставинам справи та є помилковими.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кругляка В.В. – задовольнити. 
Постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.