ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року	справа № 380/3430/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) із вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у січні 2018 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2018 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у січні 2018 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2018 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час проходження військової служби індексація грошового забезпечення їй не була нарахована та виплачена, у зв`язку з чим грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода обчислювалися виходячи з непроіндексованого (знеціненого) місячного грошового забезпечення. Стверджує, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має систематичний (щомісячний) характер, а тому повинна включатися до розрахунку зазначених виплат. Оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення за спірний період підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі № 380/9820/25, яке набрало законної сили, а похідні виплати були обчислені без урахування індексації, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Ухвалою від 02.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечено повністю. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 02.02.2016 № 73, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Стверджує, що грошова допомога на оздоровлення є самостійним видом допомоги, виплачується за рапортом військовослужбовця при вибутті у щорічну основну відпустку та не входить до складу грошового забезпечення. Вказує також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є бюджетною установою, розпорядником бюджетних коштів III ступеня, та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
У спірний у межах справи період ОСОБА_1 проходила військову службу, зокрема з грудня 2017 року по лютий 2018 року перебувала на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), що не заперечується сторонами.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.03.2025 № 240-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 05.03.2025.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі № 380/9820/25, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за зазначений період із застосуванням базового місяця січня 2008 року як місяця зростання доходу, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач здійснив розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховано заборгованість з індексації грошового забезпечення у сумі 10990,33 грн, та 28.11.2025 виплатив позивачу зазначену суму (за вирахуванням обов`язкових платежів - 10440,81 грн), що підтверджується довідкою-розрахунком виплачених сум, розрахунком нарахування індексації та випискою по картковому рахунку АТ КБ “ПриватБанк”.
Згідно з архівними відомостями особистих карток грошового забезпечення позивача за 2017-2018 роки у період з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. Крім того, позивачу проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у січні 2018 року у сумі 4464,00 грн та у лютому 2018 року у сумі 4464,00 грн, що не заперечується сторонами.
Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також не здійснив їх перерахунку з урахуванням індексації, виплаченої лише у 2025 році, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом другим частини третьої статті 9 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” № 889 від 22.09.2010 (далі - постанова № 889; чинна до 01.03.2018) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби України - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України у спірний період визначалися Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 (далі - Інструкція № 425), якою, зокрема, передбачено виплату військовослужбовцям грошової допомоги на оздоровлення, розрахунковою величиною для обрахунку якої є місячне грошове забезпечення військовослужбовця.
Щодо включення індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода, суд зазначає таке.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” № 1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” № 2017-III від 05.10.2000 (далі - Закон № 2017-III) індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, які відповідно до статті 19 цього Закону є обов`язковими для всіх державних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Як визначено абзацом другим частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Верховний Суд у постановах від 19.06.2019 у справі № 825/1987/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи, зокрема Закону № 2017-III, Закону № 1282-XII та Порядку № 1078. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.12.2021 у справі № 820/3423/18, відповідно до якої суд визнав протиправними дії та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням, зокрема, індексації грошового забезпечення, та здійснити виплату донарахованих сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі № 380/9820/25, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018. 
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Факт нарахування та виплати позивачу зазначеної індексації підтверджується довідкою-розрахунком, розрахунком нарахування індексації та випискою по картковому рахунку. При цьому індексацію грошового забезпечення нараховано позивачу за кожен місяць спірного періоду, що підтверджує її щомісячний (систематичний) характер.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення має щомісячний (систематичний) характер, а відтак повинна бути врахована відповідачем у складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення, виплачена позивачу у січні та лютому 2018 року, а також щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року. 
Оскільки індексацію грошового забезпечення нараховано та виплачено позивачу із порушенням строків (лише у 2025 році), тоді як зазначені виплати були обчислені та виплачені у 2017-2018 роках виходячи з непроіндексованого (знеціненого) грошового забезпечення, відповідач, виплачуючи позивачу індексацію із запізненням, був зобов`язаний здійснити перерахунок цих виплат з урахуванням такої індексації, чого протиправно не здійснив.
Доводи відповідача про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразові виплати, суд відхиляє як такі, що не стосуються предмета цього спору. Позивач не порушує питання про включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення; натомість заявлені вимоги стосуються виключно перерахунку самих виплат (у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, право на яку встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. Можливість визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди у відсотковому співвідношенні до місячного грошового забезпечення сама по собі зумовлює необхідність її перерахунку у разі зміни (донарахування) розміру місячного грошового забезпечення внаслідок індексації.
Посилання відповідача на те, що він є бюджетною установою та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, не звільняє його від обов`язку нарахувати та виплатити військовослужбовцю грошове забезпечення в повному обсязі, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для невиконання державою своїх соціальних гарантій перед військовослужбовцями.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані цією Конвенцією, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ураховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача у цій справі є визнання протиправною відповідної бездіяльності відповідача та зобов`язання його здійснити перерахунок і виплату наведених виплат з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач належними та допустимими доказами правомірності своєї бездіяльності не довів.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у січні 2018 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2018 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у січні 2018 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2018 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.