ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 р. 	Справа № 520/7732/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7732/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непоновлення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2025 року по теперішній час (безстроково);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з дати її припинення, тобто з 01.01.2025 року, на підставі раніше встановленої ІІ групи інвалідності (безстроково);
- зобов`язати ГУ ПФУ виплатити заборгованість позивачу ОСОБА_1 , що виникла за період з 01.01.2025 по день фактичного поновлення виплат.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 визнано неповажними підстави пропуску звернення до суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві в частині позовних вимог, заявлених за період з 01.01.2025 р. по 03.10.2025 р.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 в частині повернення позовної заяви щодо вимог за період з 01.01.2025 по 03.10.2025 та направити справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції ототожнив факт фактичного припинення виплат із фактом виникнення публічно-правового спору. При цьому судом не було враховано, що до 18.11.2025 (дати набрання чинності рішенням суду про скасування незаконної довідки МСЕК) дії ГУ ПФУ базувалися на офіційному документі, що виключало можливість ефективного оскарження бездіяльності Фонду в цей період. 
Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в обґрунтування своєї позиції послався на правову позицію Верховного Суду (справа № 240/12017/19), яка не є подібною до обставин даної справи, оскільки у вказаній справі розглядалася ситуація, де право особи на виплату було безспірним, а оскаржувався лише її розмір. У справі ж позивача статус особи з інвалідністю (а отже і саме право на пенсію) був протиправно анульований державою та відновлювався в судовому порядку. Ці обставини є докорінно різними, що робить висновок суду першої інстанції про пропуск строку передчасним та необґрунтованим.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до статті 294, частини 2 статті 312 КАС України розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, яка була встановлена рішенням міжрайонної Шевченківської МСЕК безстроково. 
З 01.01.2025 пенсійні виплати позивачу були припинені ГУ ПФУ в Харківській області на підставі отримання довідки МСЕК № 1 від 29.11.2024 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом ІІ групи з 02.05.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 520/16575/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання протиправними та скасування висновку, довідки задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення у формі довідки Комунального закладу охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 29.11.2024 року № 1 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 02.05.2023 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення у справі № 520/16575/25 набрало законної сили 18.11.2025. 
Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 05.01.2026 у справі № 646/5332/25 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати пенсії в розмірі 440113 (чотириста сорок тисяч сто тринадцять) гривень 43 копійки відмовлено.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 27.02.2026 про поновлення виплати пенсії та виплату заборгованості, в якій просив негайно поновити виплату пенсії по інвалідності ІІ групи ОСОБА_1 та провести нарахування і виплату заборгованості пенсіонеру ОСОБА_1 з моменту незаконного припинення виплати пенсії до дня фактичного поновлення.
Листом від 18.03.2026 № 17507-14545/Ш-03/8-2000/26 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивачу, що з метою підтвердження поновлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю з 02.05.2023 безстроково було направлено запит до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», про результати чого ОСОБА_1 буде повідомлено додатково.
26.03.2026 представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з адвокатським запитом щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025.
Листом від 01.04.2026 № 2000-0305-8/54967 відповідач повторно зазначив позивачу про направлення запиту до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», а також повідомив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 520/16575/25 зобов`язань щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 на ГУ ПФУ в Харківській області не покладено.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви – протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
10.04.2026 позивачем було подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій ОСОБА_1 зазначив, що набрання 18.11.2025 законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 520/16575/25 (щодо скасування довідки МСЕК) лише створило юридичну передумову для поновлення пенсійних виплат, але саме по собі не свідчило про наявність спору з ГУ ПФУ в Харківській області. Оскільки відповідач не був учасником судового процесу у справі № 520/16575/25, він не міг знати про нього і не був зобов`язаний виконувати вказане рішення автоматично. У цих правовідносинах спір між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Харківській області виник лише після офіційного звернення представника позивача у лютому 2026 року (після набрання чинності рішення Основ`янського районного суду м. Харкова у справі № 646/5332/25) та отримання остаточної відмови відповідача від 01.04.2026 про відновлення пенсійних виплат позивачу. До цього моменту між сторонами не існувало юридично зафіксованого конфлікту, а отже, у позивача не було правових підстав для звернення до суду з позовом про захист права, яке на той час ще не було офіційно заперечене відповідачем. Таким чином, строк звернення до суду слід обчислювати саме з моменту виникнення спору (з 01.04.2026), що повністю спростовує висновки про пропуск строку з 18.11.2025, що на час подання позову дорівнювало 4 місяцям 12 дням.
Повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог, заявлених за період з 01.01.2025 по 03.10.2025, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у поданій ОСОБА_1 заяві доводи не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду та наявність об`єктивних істотних обставин, які б перешкоджали вчасному зверненню позивача до суду, з урахуванням його обізнаності про порушення прав. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Реалізація цього права передбачає, зокрема, дотримання порядку, визначеного процесуальним законом, в тому числі щодо строків звернення до адміністративного суду.
За змістом статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені – встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, строк звернення до адміністративного суду – це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зауважила, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.
Верховний Суд наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги стосуються поновлення позивачу виплати пенсії по інвалідності з 01.01.2025.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що до 18.11.2025 (дати набрання чинності рішенням суду про скасування незаконної довідки МСЕК) дії відповідача базувалися на офіційному документі, що виключало можливість ефективного оскарження бездіяльності Фонду в цей період. 
Колегія суддів вважає такі доводи апелянта обґрунтованими з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач протиправно не поновив йому виплату пенсії по інвалідності на підставі поданої ним заяви у зв`язку з набранням законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 520/16575/25, яким визнано протиправним та скасовано рішення у формі довідки Комунального закладу охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 29.11.2024 року № 1 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 02.05.2023 року.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Усталеною є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Також ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» («Зубак проти Хорватії» (Zubac v. Croatia) [ВП], 2018, §§ 76-79; «Белле проти Франції» (Bellet v. France), 1995, § 38), з огляду на важливе місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий суд («Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], 2001, § 45). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» («Белле проти Франції» (Bellet v. France), 1995, § 36; «Нун`єш Діаш проти Португалії»).
Норми, що регулюють етапи і строки, яких необхідно дотримуватися при поданні апеляційної скарги або заяви про судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання, зокрема, принципу правової визначеності («Кан`єте де Гоньі проти Іспанії» (Caсete de Goсi v. Spain), 2020, § 36). Водночас відповідні норми або їх застосування не повинно перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби судового захисту («Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and Others v. Spain), 2000, § 36; «Звольський та Звольстка проти Чехії» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic), 2002, § 51). Зокрема, кожна справа повинна оцінюватися з огляду на особливості провадження, про яке йдеться («Куршун проти Туреччини» (Kurєun v. Turkey), 2018, §§ 103-104). Застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може зашкодити справедливості провадження, так і надмірної гнучкості, яка може зробити недійсними процесуальні вимоги, викладені в законах («Хасан Тунч та інші проти Туреччини» (Hasan Tunз та інші проти Туреччини), 2017, §§ 32-33).
Отже, вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, суд повинен надати оцінку не лише самому факту пропуску такого строку, а й обставинам, які передували зверненню особи до суду, її поведінці та ступеню добросовісності при реалізації права на судовий захист.
Як установлено судом з матеріалів справи, після набрання 18.11.2025 законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025, яким було скасовано рішення у формі довідки Комунального закладу охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 29.11.2024 року № 1, позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 27.02.2026 про поновлення виплати пенсії та виплати заборгованості. 
Листом від 18.03.2026 № 17507-14545/Ш-03/8-2000/26 відповідач повідомив, що з огляду на винесене Харківським окружним адміністративним судом рішення від 17.10.2025 у справі №520/16575/25, яке набрало законної сили 18.11.2025, про визнання протиправною та скасування довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 29.11.2024 за № 1 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом з 02.05.2023, листом від 17.03.2026 за № 2000-0305-8/46722 головним управлінням направлено відповідний запит до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» з метою підтвердження ОСОБА_1 статусу особи із інвалідністю з 02.05.2023 безстроково, про результати чого позивача буде повідомлено додатково.
26.03.2026 представник позивача адвокат Мазюк О.М. звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області з адвокатським запитом, в якому просив: 1. Надати інформацію: на якій підставі ГУ ПФУ не поновлює виплату пенсії ОСОБА_1 , попри наявність чинного рішення суду, що набрало законної сили 18.11.2025. 2. Відновити поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 року. 3. Повідомити про дату фактичного поновлення виплати пенсії та суму нарахованої заборгованості за весь період припинення виплат з 01.01.2025 року по теперішній час. 4. Надати копію рішення ГУ ПФУ про поновлення виплати пенсії на виконання рішення суду у справі № 520/16575/25.
Листом від 01.04.2026 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні та отримував пенсію по інвалідності з 02.05.2023 відповідно до Закону №1058 на підставі виписки з акту огляд Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 688943 від 04.05.2023 про встановлення 2 групи інвалідності загального захворювання з 02.05.2023 терміном безстроково, виплату якої було припинено на підставі довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 29.11.2024 за № 1 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом з 02.05.2023. З огляду на винесене Харківським окружним адміністративним судом рішення від 17.10.2025 у справі № 520/16575/25, яке набрало законної сили 18.11.2025, про визнання протиправною та скасування довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 29.11.2024 за №1 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом з 02.05.2023, листом від 17.03.2026 за №2000-0305-8/46722 головним управлінням направлено відповідний запит до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» з метою підтвердження ОСОБА_1 статусу особи із інвалідністю з 02.05.2023 безстроково.
Також відповідач вказав, що зазначеним рішенням суду зобов`язань, щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на головне управління не покладено.
03.04.2026 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою.
Колегія суддів зазначає, що хоча про припинення щомісячних пенсійних виплат ОСОБА_1 мав дізнатися принаймні в березні 2025 року, він фактично не мав правової можливості одразу ініціювати спір щодо їх поновлення, оскільки на той момент продовжувало діяти рішення у формі довідки Комунального закладу охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 29.11.2024 року № 1 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 02.05.2023 року, яке слугувало підставою для зупинення таких виплат.
При цьому, суд зазначає, що відповідач стороною у справі № 520/16575/25 не був, а тому йому не було відомо про скасування рішення у формі довідки Комунального закладу охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 29.11.2024 року № 1 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 02.05.2023.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції обмежився формальною констатацією факту пропуску позивачем строку звернення до суду та не надав належної правової оцінки всім обставинам справи у їх сукупності, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог, заявлених за період з 01.01.2025 по 03.10.2025.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, ураховуючи викладене вище, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову передчасним, у зв`язку з чим ухвала суду Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, заявлених за період з 01.01.2025 по 03.10.2025, згідно із ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 294, 308, 311, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі № 520/7732/26 скасувати.
Справу № 520/7732/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, заявлених за період з 01.01.2025 по 03.10.2025, направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц