Справа №591/2555/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/1147/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , за участю захисника – адвоката Жалковського В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В.Ю. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судом установлено, що 03 березня 2026 року о 20 год 37 хв в м. Суми по вул. Миколи Сумцова, 8, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, гучномовця. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Також, судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 03 березня 2026 року о 20 год 37 хв в м. Суми по вул. Миколи Сумцова, 8, керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан визначення сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager» та в закладі охорони здоров`я, відмовився. Своїми діями, порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Жалковський В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2026 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує на те, що долученими до матеріалів справи відеозаписами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що останній перебував на майданчику та стояв поблизу транспортного засобу «ВАЗ», у цей час він побачив, як його автомобіль заїжджав на стоянку, а за ним слідував транспортний засіб працівників поліції, з включеними проблисковими маячками. Підвівшись, ОСОБА_1 почав спілкуватися з поліцейськими. 
Таким чином, працівниками поліції не було перевірено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який був зупинений із використанням проблискових маячків.
Окрім цього, апелянт зауважує про те, що на вказаних доказах зафіксовано погодження ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Тим самим, останній намагався виконати вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, працівники поліції почали вмовляти ОСОБА_1 відмовитися від проходження медичного огляду.
Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Жалковський В.Ю. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. Крім того, повідомив, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь головуючої судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Жалковського В.Ю. апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначених вимог дотримався у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст.130 КУпАП, із урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 605541 від 03 березня 2026 року, складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 605533 від 03 березня 2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 березня 2026 року, який складено на підтвердження відмови ОСОБА_1 проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦ СНЗ»;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 6820»;
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора із службового автомобіля, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, відмова водія від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та невиконанням останнім вимог поліцейського про зупинку автомобіля;
- довідки УПП в Сумській області від 04 березня 2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2014 року.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля встановлено, що 03 березня 2026 року о 20 год 37 хв по вул. Миколи Сумцова, 8 в м. Суми працівники поліції на службовому автомобілі за допомогою маячків синього та червоного кольорів, гучномовця подали законну вимогу про зупинку транспортного засобу «Chevrolet Lacettі», номерний знак НОМЕР_1 . Проте, автомобіль не виконав вимогу поліцейських та продовжив рух, направляючись на територію огородженої стоянки, де в подальшому транспортний засіб припаркувся. Відразу, після зупинки автомобіля, з місця водія вийшов чоловік, особу якого було встановлено, як ОСОБА_1 . Останньому повідомили про причини зупинки, а саме надходження на лінію «102» анонімного повідомлення про можливе керування особою транспортним засобом «Chevrolet Lacettі», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова.
Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, на що останній категорично відмовився. На пропозицію працівників поліції проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку погоджувався, проте згодом відмовився.
Як установлено із долучених доказів, протягом тривалого часу (більше 01 години), працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд як на місці так і в медичному закладі, проте водій спочатку надавав згоду, потім відмовлявся. Також, поліцейські надали роз`яснення ОСОБА_1 щодо наслідків такої поведінки та повідомили, що в такому разі поведінка водія буде розцінюватися, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вище встановлене, працівниками поліції було правильно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають події адміністративних правопорушень та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.
На відеозаписі чітко зафіксовано не виконання ОСОБА_1 законної вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу та відмова водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, що підлягає встановленню під час розгляду даної справи, і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає, а тому доводи в даній частині апеляційної скарги є необґрунтованими.
Щодо доводів захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд зазначає таке.
Надаючи оцінку доказам у цій справі, варто навести висновок Європейського суду з прав людини, зроблений у рішенні Великої палати від 29 червня 2007 року, в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», про те, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки, у тому числі обов`язок - у випадку існування підозри про вчинення дорожнього правопорушення - інформувати органи влади про особу водія у відповідний момент.
Із долучених до протоколів про адміністративні правопорушення, відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та із відеореєстратора зі службового автомобіля поліцейських, чітко видно керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 .
Так, на відео зафіксовано, як поліцейські переслідують конкретний автомобіль, після зупинки якого, з місця водія вийшов саме ОСОБА_1 . Навіть, якщо в момент руху транспортного засобу не видно обличчя через лобове скло, «безперервність візуального контакту» для суду є доказом того, що за кермом був саме ОСОБА_1 .
Заперечення захисником факту керування ОСОБА_1 розцінюється апеляційним судом, як намагання уникнути відповідальності. Відеозаписи у поєднанні з долученими письмовими доказами, створюють повну картину вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому саме поняття «вимога» не слід ототожнювати з примусом. Законодавець залишає за водієм транспортного засобу, якому висунули вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, право вибору, саме тому диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП і передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду, як окремий вид адміністративного правопорушення.
Кожна особа має дотримуватись вимог закону та правил належної поведінки і у разі виникнення сумнівів щодо її належності має вжити заходів на їх спростування, в цьому виражається її правосвідомість.
Разом з тим, як встановлено з відеозаписів, ОСОБА_1 чітко та декілька раз категорично вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоч і працівниками поліції йому було роз`яснено наслідки таких дій. 
Така поведінка ОСОБА_1 безумовно свідчить про те, що він фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, не вчинив жодних дій на виконання обов`язку водія, передбаченого п. 2.5 ПДР.
На спростування доводів апеляційної скарги, матеріалами справи не підтверджено провокування поліцейськими ОСОБА_1 до відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що, покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини справи, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, із урахуванням вимог КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В.Ю. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.