Справа180/910/26
1-кп/180/129/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 травня 2026 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026046330000032 від 16.04.2026 року з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, перебуває на посаді тесляра-покрівельника 1 будівельного відділення 2 будівельного взводу 3 роти спеціальних будівельних робіт батальйону загальнобудівельних робіт військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого 

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучі військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді тесляра-покрівельника 1 будівельного відділення 2 будівельного взводу 3 роти спеціальних будівельних робіт батальйону загальнобудівельних робіт військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» 15.04.2026 року перебуваючи навпроти території квартири АДРЕСА_2 , поруч з відкритими передніми пасажирськими дверями автомоблія марки «ВАЗ» моделі «21093», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », де у цей час на пасажирському сидінні перебувала у положенні сидячи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, взяв ОСОБА_4 кистями обох рук за обидві її кисті та застосовуючи власну фізичну силу, почав здавлювати кисті останньої, при цьому витягнувши її з салону вказаного автомобіля. Далі, ОСОБА_3 тримаючи кистями ОСОБА_4 за обидві її кисті, здійснив поштовх останньої від себе, у результаті чого ОСОБА_4 вдарилась частиною тулуба об раніше зазначений автомобіль. 
У результаті умисних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден на тильній поверхні лівої кисті, на долонній поверхні в області основної фаланги 1-го пальця лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 105-Е від 28.04.2026 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
29.04.2026 року ОСОБА_3 отримано копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Положеннями ч.2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту було додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вичинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України до обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.
При призначені покарання суд враховує факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.1 ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, наявність пом`якшуючої і обтяжуючої покарання обставин, а також особу обвинуваченого, який за службовою характеристикою та місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зважаючи на всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, визначене санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався. 
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 301, 302, 368, 376, 382 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору направити копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1