Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/5298/25
Номер провадження 2/299/1913/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., за участю представника позивача Нечаєва В.В., відповідачки ОСОБА_1 , представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Драпака О.І., перекладача Зелді Е.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.
Позовні вимоги мотивовано тим, що з 2014 року позивач почав проживати зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В них виникли фактичні шлюбні відносини, після чого народилося двоє дітей: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать витяги з Реєстру. За час перебування на заробітках позивача, відповідачка почала поводитись аморально: зачиняла малолітніх дітей вдома самих, а тим часом сама гуляла з хлопцями молодших за неї віком. Неодноразово батьки позивача та сусіди бачили відповідачку в нетверезому стані, а також ними зафіксований факт побиття дітей, що стверджується відео доказами. Сторони по справі звернулись до служби в справах дітей із заявою щодо порушення та обмеження їх прав. Служба у справах дітей Виноградівської РДА вирішила дане питання. Відповідно до протоколу №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 27 квітня 2020 року, Службою у справах дітей Виноградівської РДА, вирішено - визначити місце проживання малолітніх дітей – ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Голосували: за 10 чоловік, проти – немає. Це рішення продубльоване також в розпорядженні голови Виноградівської РДА. Згідно Розпорядження Виноградівської РДА №12 від 04.05.2020 року місце проживання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визначено з їхнім батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 – син, та ОСОБА_3 – дочка, на даний час проживають разом з батьком в будинку по АДРЕСА_2 , перебувають на його самостійному вихованні та утриманні. 
Відповідно до довідки Вилоцької селищної ради № 314 від 17.06.2025 - діти дійсно проживають із разом із позивачем, перебувають на його повному утриманні та вихованні. 
Відповідно до Характеристики №81 від 18.06.2025 - ОСОБА_3 навчається у Вилоцькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1 та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, батько цікавиться життям доньки та відвідує збори, забирає дитину з школи. 
Відповідно до Характеристики №82 від 18.06.2025 - ОСОБА_4 навчається у Вилоцькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1 та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, батько цікавиться життям сина та відвідує збори, забирає дитину з школи. 
Разом із цим, позивач, як батько, який самостійно виховує та утримує дітей - є військовозобов`язаним, проте не може скористатися своїм правом на отримання відстрочки без відповідного додаткового судового рішення. 
У зв`язку з наведеним, позивач просить в судовому порядку встановити факт, що має для нього юридичне значення - факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Справу розглянуто у відсутність позивача за участю його представника.
Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві та просив суд такі задоволити.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 17.03.2026 вимоги позивача визнала у повному обсязі та пояснила, що перебувала з позивачем у фактичних шлюбних відносинах і в них народилося двоє дітей син ОСОБА_6 , 2014 р.н. та дочка ОСОБА_7 , 2016 р.н. Діти проживають з батьком, позивачем по справі с-щі Вилок, Берегівського району. Позивач самостійно виховує та утримує дітей. Доглядає за ними, купує для них одяг, продукти харчування та все необхідне. Вона проживає окремо в с. Тисобикень разом зі своїми батьками і бачиться з дітьми час від часу, надсилає їм допомогу по мірі можливості. Дітей виховує батько, а вона має інше життя, має свою роботу за кордоном, позов визнає та просить суд прийняти її визнання позову.
Після оголошення перерви в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак 04.05.2026 подала через канцелярію суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. 
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву клопотання про розгляд справи у його відсутність, вирішення вимог по вказаній позовній заяві залишає на розсуд суду та надає суду висновок Органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради, затверджений рішенням виконкому селищної ради від 05.12.2025 № 124 з приводу предмета спору. 
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Драпак О.І. у судовому засіданні 17.03.2026 висловився про відмову в задоволенні вимог позивача та зазначив, що позивач ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_9 . У даній справі спір між батьками щодо виховання та утримання дитини відсутній. Спір стосується лише отримання відстрочки від мобілізації. 
Після оголошення перерви в судовому засіданні представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Драпак О.І. для продовження розгляду справи не з`явився, про день, час місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала пояснення про те, що позивач являється її сином. Проживає вона окремо, а син з малими дітьми живе від неї по сусідству і їй відомо, що коли позивач був на заробітках за кордоном, відповідачка закривала дітей в будинку самих, вночі втікала до іншого чоловіка, тому вона, свідок, неодноразово викликала на відповідачку поліцію. Відповідачка зловживала спиртним, дітей не доглядала, тому свідок попросила сина повернутися додому до дітей. Позивач самостійно виховує та утримує дітей, а відповідачка часто виїжджає за кордон, навідує дітей рідко – раз у два місяці, про дітей дбає виключно її син, позивач по справі.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що сім`ю ОСОБА_2 знає вже 13 років. Мати з дітьми та чоловіком не проживає, покинула їх та поїхала жити до своїх батьків, а дітей залишила на батька. Свідок проживає поруч та бачить, що батько ОСОБА_2 піклується про дітей, а мати до дітей приїжджає рідко. Діти сторін весь час з батьком та бабусею, яка живе навпроти та часто навідує онуків. 
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що як мешканка с-ща Вилок сім`ю ОСОБА_11 знає давно. Сторони жили разом, у них народилися діти, а п`ять років тому відповідачка залишила позивача з дітьми та виїхала до своїх батьків. За час їх спільного проживання відповідачка поводила себе непристойно. Зараз відповідачка бачиться з дітьми дуже рідко, часто їздить за кордон. Дітей у школу відводить батько та бабуся. Діти охайні, доглянуті, мають все необхідне. Про дітей дбає лише батько, якому допомагає бабуся дітей. 
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_9 , покази свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство батьківство охороняються державою. 
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. 
Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. 
Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них. 
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. 
При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). 
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. 
Оскільки в СК України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. 
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. 
Разом з тим, частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Доведення факту одноосібного виховання й утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрацію шлюбу та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . 
Від фактичні шлюбних відносин у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Діти сторін зареєстровані та проживають разом з батьком, позивачем по справі за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання від 02.04.2020 та від 05.05.2020 ( а.с. 16, 24, 25). 
За час перебування на заробітках позивача, відповідачка почала поводитись аморально, зачиняла малолітніх дітей вдома самих, не дбала про них. Для захисту прав дітей позивач звернувся до служби в справах дітей із заявою щодо порушення та обмеження їх прав. 
Служба у справах дітей Виноградівської РДА вирішила дане питання.
Так, відповідно до протоколу №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 27 квітня 2020 року, Службою у справах дітей Виноградівської РДА, вирішено - визначити місце проживання малолітніх дітей – ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.30-31).
Це рішення продубльоване також в розпорядженні голови Виноградівської РДА.
Згідно Розпорядження Виноградівської РДА №12 від 04.05.2020 року місце проживання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визначено з їхнім батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.22).
Діти сторін ОСОБА_2 – син, та ОСОБА_3 – дочка, на даний час проживають разом з батьком, позивачем по справі в житловому будинку по АДРЕСА_1 , перебувають на його самостійному вихованні та утриманні. 
Відповідно до довідки Вилоцької селищної ради № 314 від 17.06.2025 - діти дійсно проживають із разом із позивачем, перебувають на його повному утриманні та вихованні. 
Відповідно до Характеристики №81 від 18.06.2025 - ОСОБА_3 навчається у Вилоцькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1 та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, батько цікавиться життям доньки та відвідує збори, забирає дитину з школи. 
Відповідно до Характеристики №82 від 18.06.2025 - ОСОБА_4 навчається у Вилоцькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1 та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, батько цікавиться життям сина та відвідує збори, забирає дитину з школи. 
Разом із цим, позивач, як батько, який самостійно виховує та утримує дітей - є військовозобов`язаним, проте не може скористатися своїм правом на отримання відстрочки без відповідного судового рішення. 
В судовому засіданні встановлено, що мати дітей, відповідачка по справі ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться успіхами дітей у школі, не турбується про здоров`я дітей та дозвілля.
З висновку Органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вилоцької селищної ради від 05.12.2025 № 124 встановлено, що малолітні діти ОСОБА_2 - син, та ОСОБА_3 - дочка, на даний час проживають разом з батьком в будинку по АДРЕСА_2 . Під час візиту службою у справах дітей Вилоцької селищної ради відповідно до Постанови №866 від 24.09.2008 року (зі змінами) було складено Акт обстеження умов проживання. Зі слів батька та бабусі мати цікавиться життям дітей, час від часу проживає та підтримує контакт з дітьми. Також мати ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 разом з бабусею ОСОБА_8 з`явилися на засідання комісії з питань захисту прав дитини, та надали пояснення з яких неможливо достовірно встановити, чи дійсно мати дітей самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, та об`єктивно підтвердити, що вона не бере участі у житті дітей.
Суд приходить до переконання, що мати дітей не проявляє належної турботи про власних дочку та сина, проживає вона окремо, навідує дітей рідко – раз у два місяці. 
Відповідачка ОСОБА_1 часто (майже щодня) виїжджає за межі України, що підтверджено інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.02.2026 про перетинання громадянкою України ОСОБА_12 державного кордону України в період з 01.01.2022 по 01.10.2025 ( а.с. 82-92).
Фактично позивач є одиноким батьком, який самостійно виховує та утримує малолітніх дітей.
За таким умов позивач, як батько повинен повноцінно забезпечити добробут власних дітей.
У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ч.1 ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.
Позивач має повну можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, дати освіту та добробут.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У даній ситуації проживання дітей саме з батьком є для них більш прийнятним, оскільки в батька більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дітям увагу.
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 р. (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для реалізації соціальних цілей як одинокому батьку, захисту та реалізації інтересів дітей без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення, на здійснення лікування, навчання. 
Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 
Згідно з пунктом 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. 
У статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначено перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено перелік умов, за яких військовослужбовці мають право на звільнення з військової служби. Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини має юридичне значення, серед іншого, як підстава для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також для звільнення з військової служби. 
Іншого порядку встановлення такого факту законодавством України не передбачено, а про необхідність надання саме «рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини» міститься пряма вказівка в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560. Тим самим законодавець надав право позивачу звертатись до суду саме з такою вимогою, хоча й встановлення такого факту прямо не передбачено нормами Сімейного кодексу України. 
Законом не визначено іншого порядку встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні особи для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто, відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати такий факт. 
Крім цього суд зазначає, що встановлення такого факту не позбавляє відповідачку батьківських прав та не встановлює неможливість її участі у вихованні дітей у майбутньому. 
У зв`язку із вищенаведеним суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 – задоволити повністю.
Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28.05.2026.

Головуючий	Левко Т. Ю.