Справа № 681/106/26
Провадження 2/681/366/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року           м. Полонне  
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 103656667 від 21.09.2023, яка становить 17431,95 грн та складається з: 4050,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 12931,95 грн - заборгованість за відсотками та 450,00 грн - заборгованість за комісією, а також судові витрати.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 відповідно до умов цього кредитного договору, укладеного з TOB «Мілоан», який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала кредит в розмірі 4500 грн, який зобов`язувалася повернути, а також сплатити проценти за користування ним та інші платежі, що передбачені кредитним договором.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у визначеній сумі. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, а тому у неї перед позикодавцем виникла заборгованість у вищевказаній сумі.
28.02.2024 відповідно до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т TOB «Мілоан» відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором, укладеним з відповідачем.
Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість у вказаній вище сумі не сплачена, тому представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість. 
Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом за її зареєстрованим місцем проживання 13.02.2026, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду 19.02.2026 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат отримав відправлення 19.02.2026. 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява надійшла до Полонського районного суду Хмельницької області 02.02.2026. 
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами (а.с. 73). Цією ухвалою витребувано докази в АТ "Ощадбанк". 
Ухвалою від 18.05.2026 повторно витребувано докази в АТ "Ощадбанк" (а.с. 85).
Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 23.01.2026. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Встановлено, що 21.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103656667, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «131318», що був надісланий відповідачу на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний нею в договорі, зазначене підтверджується даними кредитного договору (а.с. 12-22) та довідкою про ідентифікацію (а.с. 28).
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 4500 грн, кредит надається загальним строком на 120 днів, дата повернення кредиту 19.01.2024. Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту становить 450 грн та нараховується одноразово за ставкою 10.00 % від суми кредиту.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,25% на добу на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% на добу від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду (пункти 1.5.2, 1.5.3 договору).
Пунктом 2.3.1 Договору передбачено право Позичальника неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту. Пунктом 2.3.2 Договору визначено, що для реалізації вказаного права Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення із застосуванням одноразового ідентифікатора та здійснити відповідний платіж. Після здійснення зазначеного платежу умови кредитного договору щодо строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду та дата остаточного погашення, змінюються пропорційно строку пролонгації.
Відповідно до п. 2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 . 
Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 4500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 72915254 від 21.09.2023 (а.с. 31).
Факт належності карти НОМЕР_3 відповідачу та зарахування на неї указаної вище суми коштів підтверджено інформацією АТ "Ощадбанк" від 20.05.2026 (а.с. 88-92). 
Судом встановлено, що 21.10.2023 відповідач, скориставшись правом на пролонгацію договору, передбаченим п. 2.3.1, здійснила оплату в загальній сумі 1350 грн, яка згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення була розподілена наступним чином: 450 грн - погашення частини основної суми кредиту (тіла), 450 грн - погашення нарахованих процентів та 450 грн - сплата комісії за пролонгацію (управління та обслуговування кредиту). Внаслідок вказаних дій строк кредитування за договором продовжено на 15 днів, а кінцеву дату повернення кредиту встановлено до 03.02.2024.
За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103656667, на ім`я ОСОБА_1 заборгованість відповідача за вказаним договором надалі не погашена та нараховувалася за період з 22.09.2023 по 03.02.2024 (а.с. 33-34). Згідно з випискою з особового рахунка залишок заборгованості станом на 05.01.2026 складає 17431,95 грн, в тому числі 4050 грн - заборгованість за тілом кредиту, 450 грн - заборгованість за комісією та 12931,95 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 35)
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 (а.с. 36-45), акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 54), платіжної інструкції № 75540 від 28.02.2024 про оплату відступлених прав вимог (а.с. 55) та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т (а.с. 56) право вимоги за кредитним договором № 103656667 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі заборгованості 17431,95 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення залишку кредиту не виконала, кредитні кошти не повернула, відсотків за користування ними та комісії за їх надання не сплатила.
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За правилом ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особи внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).
Щодо вимоги про стягнення основного боргу, суд вважає її обґрунтованою. Встановлено, що відповідач отримала кредит у розмірі 4500 грн, при цьому 21.10.2023 нею було повернуто 450 грн в рахунок тіла кредиту, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 4050 грн підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 450,00 грн, суд зазначає наступне. У пунктах 1.5.1 та 2.3.1 Договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту та пролонгацію. Аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг ТОВ «Мілоан», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлені комісії, а тому позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, у зв`язку з чим положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідний правовий висновок щодо нарахування комісії за аналогічним договором ТОВ «Мілоан» викладений у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 09.10.2024 у справі № 582/202/22 (провадження 61-15120св23). На підставі викладеного вище, суд відмовляє у стягненні комісії за договором в сумі 450,00 грн та вважає за необхідне зарахувати сплачену комісію за пролонгацію в сумі 450,00 грн в рахунок сплати відсотків за користування кредитом. 
Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачем кредитним договором № 103656667 від 21.09.2023 суд виходить з такого. 
Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-ІХ), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, тимчасово встановлено наступні ліміти: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом (з 24.12.2023) - не більше 2,5% на добу. 
Суд встановив, що згідно з відомістю про нарахування, наданою позивачем: за період з 22.09.2023 по 21.10.2023 (30 днів) нараховано відсотки за ставкою 1,25% на добу, що становить 1687,50 грн; за період з 22.10.2023 по 05.11.2023 (15 днів) після здійсненої пролонгації нараховано відсотки за зниженою ставкою 1,25% на добу, що становить 759,45 грн. За період з 06.11.2023 по 23.12.2023 (48 днів) нараховано відсотки за стандартною ставкою 3,00% на добу, що становить 5832,00 грн. Вказані нарахування здійснені до набрання чинності обмеженнями Закону № 3498-ІХ, а тому є правомірними. За період з 24.12.2023 (дата набрання чинності Законом) по 03.02.2024 (42 дні) позивачем нараховувалися відсотки за ставкою 3,00% (121,50 грн на добу), що суперечить вимогам закону, оскільки максимальна ставка в цей період не могла перевищувати 2,5% (101,25 грн на добу). Таким чином, за цей період підлягає стягненню 4252,50 грн.
Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами, що підлягає стягненню з урахуванням законодавчих обмежень та зарахування сплаченої комісії, становить 11631,45 грн (1687,50 + 759,45 + 5832,00 + 4252,50 - 450,00 (сплачена сума відсотків)) - 450 (сума сплаченої комісії)). 
Однак, враховуючи, що позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у сумі 12931,95 грн, суд задовольняє вимогу в цій частині у межах обґрунтованої суми з урахуванням законодавчих обмежень та сплаченого платежу - 11631,45 грн. 
За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 15681,45 грн заборгованості за кредитним договором (4050 грн тіло + 11631,45 грн відсотки).
5. Розподіл судових витрат.
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості. На підтвердження цих витрат Товариством надано договір № 0107 від 01.07.2025 з АО «Апологет» (а.с. 63), ордер адвоката Усенка М.І. (а.с. 64) та акт № Д/14627 від 05.01.2026 на суму 8000 грн (а.с. 65).
При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. 
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково - на 89,96% від заявленої суми (15681,45 грн від 17431,95 грн), суд, дотримуючись принципу пропорційності, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7196,65 грн витрат на правничу допомогу (89,96% від 8000 грн).
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині вимог, що становить 2395,04 грн (89,96% від 2662,40 грн).
Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103656667 від 21.09.2023 у загальній сумі 15681 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн 45 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) - 4050,00 грн та заборгованості за відсотками - 11631,45 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, що складаються з: сплаченого судового збору в сумі 2395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 04 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7196 (сім тисяч сто дев`яносто шість) грн 65 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 27.05.2026.
Суддя            Сергій ІЛЛЮК