ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 р. 	Справа № 440/16124/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року (ухвалене суддею Бевза В.І.) в справі № 440/16124/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК від 19.07.2025 р. № 2025-0719-1158-1873-7 у частині, де захворювання хребта, суглобів, периферичної нервової системи та органів зору визнані такими, що не пов`язані з проходженням військової служби; зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 з урахуванням наданих медичних документів та встановити причинний зв`язок зазначених захворювань із захистом Батьківщини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 р. залишено без задоволення адміністративний позов.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач зазначає, що суд першої інстанції встановив факт участі позивача у бойових діях, однак безпідставно не надав правової оцінки цій обставині при застосуванні п. 21.5 Положення № 402. Позивач вважає, що надані відповідачем доказами не підтверджують, що дійсно досліджено або перевірено питання встановлення гарнізонною ВЛК причинного зв`язку захворювань позивача з проходженням ним військової служби. При цьому, Центральна ВЛК повинна дослідити і порівняти наявні документи, у тому числі відомості щодо огляду позивача до його зарахування на проходження військової служби, оскільки лише повне дослідження документів давало можливість зробити обґрунтований висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку виявленого у позивача діагнозу з проходженням військової служби, відтак про обґрунтованість рішення комісії нижчого рівня.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки ВЛК виданої у квітні 2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач визнаний придатним до військової служби.
Згідно з довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №372 від 22.02.2023 р., виданої військовою частиною НОМЕР_1 вбачається, що позивач дійсно в період з 06.07.2022 р. по 13.08.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 1013 від 23.07.2023 р., виданої військовою частиною НОМЕР_1 позивач дійсно в період 14.09.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
Згідно з довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №4950/1/38/21 від 12.11.2024 р., виданої військовою частиною НОМЕР_2 вбачається, що позивач дійсно в період з 29.01.2024 р. по 31.05.2024 р., з 16.06.2024 р. по 19.08.2024 р., з 16.09.2024 р. по 12.11.2024 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до довідки госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 р. №1846, постановою ВЛК позивач визнаний обмежено придатним до військової служби встановлене наступне: «ІХС. Стабільна стенокардія напруги ФК 11. КАГ 24.04.2023 р. Стенозуючий коронаросклероз (50% стеноз ПКА проксимальному відділі, 60% у дистальному відділі). Пролапс обох в стулок мітрального клапану ІІ ступеня. Міксоматозна дегенерація стулок МК. недостатність мітрального клапану ІІ ст. з мітральною регургітацію II ст. Гіпертонічна хвороба І стадія, 2 ступеня ризик високий. СН І стадії збереженою систолітичною функцією лівого шлуночка (ФВ 70%). Цукровий діабет ІІ типy, середньої важкості, стадія компенсації. Спонділогенна дорсалгія. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. 
Міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділів хребта, грижа міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7 зі стенозом хребетного каналу, Т5-Т6, Т7-Т8, Т8-Т9, L5-S1 з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Деформуючий артроз другої стадії лівого плечового суглобу з незначним порушенням функцій. Складний астигматизм лівого ока з різних рефракції у головних меридіанах 0,5, при далекозорості в меридіані найбільшої аметропії 2,0 Д при гостроті зору корекційно 0.4. Амбліопія лівого ока середнього ступеня. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі статей 38-6, 39-в,13-6, 61-в, 64-в, 23-г графи ІІ Розкладу хвороб позивача визнано обмежено придатний до військової служби.»
На підставі направлення від 03.09.2024 р. військової частини НОМЕР_2 позивач направлений для обстеження на предмет встановлення інвалідності чи ступеня професійної працевтрати, позивачем пройдений огляд медико-соціальною експертною комісією та встановлена позивачу ІІІ групу інвалідності безстроково у зв`язку із захворюванням «так пов`язаного із проходженням військової служби», відповідно до довідки до акту МСЕК 12 ААГ №546078.
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарсько комісії №2025-0719-1158-1873-7 від 19.07.2025 р. комісія ЦВЛК ЗСУ дійшла висновку: «Пов`язати захворювання хребта та суглобів солдата у відставці ОСОБА_1 з проходженням військової служби. Постанову про причинний зв`язок цих захворювань за довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 р. № 1846 - відмінити. Постанову про причинний зв`язок захворювань серцево-судинної та периферичної нервової систем, обміну речовин та органу зору за довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 р. № 1846 - залишити без змін.
Захворювання солдата у відставці ОСОБА_1 , Міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділів хребта, грижа міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7 зі стенозом хребетного каналу, Тh5-Тh6, Тh7-Тh8, Тh8-Тh9, L5-S1 з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Деформуючий артроз другої стадії лівого плечового суглобу з незначним порушенням функцій. Складний астигматизм лівого ока з різних рефракції у головних меридіанах 0,5, при далекозорості в меридіані найбільшої аметропії 2,0 Д при гостроті зору корекційно 0.4. Амбліопія лівого ока середнього ступеня. - Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Враховуючи стіопатогенетичні особливості перебігу інших діагностованих захворювань, терміни та тривалість безпосередньої участі у бойових діях до діагностування захворювань та з урахування пyнктy 21.5 глави 2 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами), не має підстав для задоволення вимог солдата у відставці ОСОБА_1 щодо прийняття постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань у формулюванні: «захворювання ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Постанову про причинний зв`язок захворювань серцево-судинної та периферичної нервової систем, обміну речовин та органу зору за довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 р. № 1846 - залишено без змін. Постанову про причинний зв`язок цих захворювань хребта та суглобів за довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 № 1846 - відмінено.».
Не погоджуючись із формулюванням щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань, викладеним у рішенні відповідача, та вважаючи, що захворювання виникли під час військової служби та участі в бойових діях в умовах воєнного стану, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 р. №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. 
Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-XII (в подальшому - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ст. 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 р. № 2801-XII (в подальшому - Закон № 2801-XII), військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (в подальшому - Положення №402).
Згідно з п. 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (п. 1.2 глави 1 розділу І Положення №402).
Згідно з п. 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до п. 21.3 гл. 21 розд. II Положення № 402, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби визначають штатні ВЛК; у осіб, звільнених з військової служби інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, у розділ Х протоколу, оформленого за формою, наведеною в додатку 19 до цього Положення, заноситься відповідне рішення.
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункт 21.4).
Пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 визначено вичерпний перелік постанов ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, які приймаються військово-лікарськими комісіями.
Судовим розглядом встановлено, що Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України розглянуто заяву солдата у відставці ОСОБА_1 від 27.06.2025 р. щодо перегляду причинного зв`язку діагностованих у нього захворювань за довідкою госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2023 р. № 1846 із захистом Батьківщини.
За результатами розгляду Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, керуючись пп. 2.3.4 п. 2.3 гл. 2 розд. I, гл. 21 розділу II Положення № 402 колегіально, більшістю голосів прийнято постанову ВЛК ЦВЛК ЗС України про причинний зв`язок, оформлену протоколом засідання військово-лікарської комісії ЦВЛК ЗС України № 2025-0719-1158-1873-7 від 19.07.2025 р. 
В протоколі засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0719-1158-1873-7 від 19.07.2025 р. містяться висновок лікаря-експерта, висновок комісії, перелік розглянутих комісією документів та прийнята постанова ВЛК більшістю голосів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ЦВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. в справі №806/526/16 де суд зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей Розкладу хвороб, станів та фізичних лад, що визначають ступень придатності до військової служби та установлення причинного зв`язку захворювань, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2020 р. в справі №810/5009/18, 10.02.2022 р. в справі № 160/7153/20, від 25.09.2025 р. в справі № 480/13255/23, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуються судом.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу (причинного зв`язку) у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ЦВЛК ЗСУ, яка винесла остаточне рішення під час оскарження позивачем постанови госпітальної ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Відповідно до Положення № 402 госпітальні та гарнізонні ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення, проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішеннями госпітальних та гарнізонних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до ЦВЛК або до суду.
В даному випадку позивач оскаржив рішення госпітальної ВЛК до ВЛК вищого рівня - до Центральної ВЛК ЗСУ та звертаючись до суду із позовом у зв`язку із незгодою з рішенням ЦВЛК ВЛК ЗСУ щодо розгляду його заяви в процедурі оскарження госпітальної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань у формулюванні «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», позивач обрав способом захисту порушеного права, як визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання вчинити дії щодо перегляду вказаного рішення та змінити в ньому формулювання на правильне: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач подавав ЦВЛК ЗСУ медичні документи, стосовно того, що його захворювання пов`язані із участю у бойових діях та підтверджені довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою додатку Положення №402 або інші документи не розглянула ЦВЛК ЗСУ під час перегляду постанови госпітальної ВЛК.
Позивач не зазначив, які докази не оцінила ЦВЛК ЗСУ, а також не надав докази визначені Положенням №402 (довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою додатку Положення №402).
Надані довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України не є доказами медичного характеру, а є підставою для надання статусу учасника бойових дій.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 440/16124/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич