Справа № 204/12323/25 
Провадження № 2/204/1149/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року   м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання  Борсук А.С.,
представника позивача     ОСОБА_1 ,
відповідача       ОСОБА_2 ,
представника відповідача      ОСОБА_3 ,
представника третьої особи    Калюжної Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення пені за несплату, прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2025 року позивач  ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з  ОСОБА_2  на її користь пеню за несплату, прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , в сумі 431 747,70 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що з 15 вересня 2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2010 року шлюб між ними було розірвано. У шлюбі у них народилась дитина – донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі частини всіх доходів та видано виконавчий лист № 2-221 від 01 червня 2010 року. В подальшому, за місцем проживання боржника, державна виконавча служба порушила виконавче провадження № 20483260. Боржник не сплачував своєчасно аліменти на користь своєї дитини, через що виникла певна заборгованість. Вищевикладене дає позивачу право на стягнення неустойки (пені) відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України. Відповідно до наведених розрахунків, розмір пені за весь час несплати/прострочення платежів складає 7 608 219,23 грн. Згідно довідки – розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра, виконавче провадження № 20483260 від 25.09.2025 року, за період з 11 березня 2010 року до 01 вересня 2025 року, заборгованість складала 431 747,70 грн. Враховуючи норму ч.1 статі 196 Сімейного кодексу України, що стягнення пені з боржника, не може бути більше 100 відсотків від суми заборгованості, позивач вважає за доцільне просити суд стягнути з відповідача на свою користь в інтересах дитини ОСОБА_5 пеню в розмірі 431 747,70 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 
18 лютого 2026 року від представника відповідача – ОСОБА_3 до суду надійшли пояснення в яких зазначено наступне. З 11.03.20210 року, рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2010 року у справі № 2-221/2010, з позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 29.07.2019 року, на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року у справі № 204/5261/19, з позивача також почали стягуватися аліменти на утримання інших трьох дітей, які народились від другого шлюбу ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, сукупний розмір аліментів, що стягуються з позивача, становить 3/4 (75 %) частини його доходу, що призводило до акумулювання нової заборгованість у виконавчому провадженні, створюючи штучне збільшення боргу боржника при об`єктивній неможливості виконати постанови в повному обсязі. Весь час примусового виконання рішень суду відповідач був офіційно працевлаштований, про що повідомлено органи ДВС. Починаючи з 2010 року і по теперішній час з відповідача в примусовому порядку утримувалися аліменти. Стягнуті кошти направлялися на рахунки ВДВС, який і повинен був здійснювати розподіл аліментів за об`єднаним виконавчим провадженням. Зазначає, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, з роботи не звільнявся і навіть зараз, змінивши місце роботи, невідкладно повідомив про це органи ВДВС. Враховуючи викладене вважає, що вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів немає. Також звертає увагу на те, що позивач є батьком п`яти неповнолітніх дітей. Враховуючи усе вищевикладене просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача.
Представник позивача Московчук А.М в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити у їх задоволенні. Суду повідомив, що його бухгалтерія підприємства де він працює вже тривалий час здійснює відрахування з його заробітної плати у рахунок сплати аліментів на користь двох стягувачів. На протязі останніх місяців дізнавшись про розмір заборгованості по аліментам він намагається його в міру своїх можливостей погасити та регулярно вносить грошові кошти в рахунок позивача.
Представник третьої особи державний виконавець Калюжна Г.С. в судовому засіданні суду пояснила, що вона отримала зведене виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 у липні 2025 року. Їй стало відомо, що бухгалтерія підприємства, де працює відповідач, здійснює утримання аліментів однак направляє їх на користь лише одного стягувача, за судовим наказом № 204/5261/19, внаслідок чого виникає заборгованість за виконавчим листом Петриківського районного суду Дніпропетровської області № 2-221 від 01.06.2010 року, стягувачем за яким є позивач. Така ситуація виникла вже давно та продовжує існувати і на теперішній час. Внаслідок зазначених дій бухгалтерії, у ОСОБА_2 не має заборгованості за судовим наказом № 204/5261/19, однак є значна заборгованість за виконавчим листом Петриківського районного суду Дніпропетровської області № 2-221 від 01.06.2010 року. Отримавши зведене ВП 25.07.2025 року вона повторно винесла постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направила її до підприємства роботодавця ОСОБА_2 , в якій чітко визначила на користь кого треба стягувати аліменти, однак бухгалтерія не виконує постанову належним чином, і продовжує стягувати аліменти лише на користь стягувача, за судовим наказом № 204/5261/19, про що свідчать звіти про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Екологія-Д». При цьому, державний виконавець повідомила, що вона не виносила вимог про усунення ТОВ «Екологія-Д» виявлених порушень, тому ситуація триває і надалі. Восени 2025 року боржник ОСОБА_9 з`явився до ВДВС та виявив намір потрохи в міру своїх можливостей погашати заборгованість, та вніс в рахунок погашення заборгованості приблизно 40 000,00 грн., внаслідок чого заборгованість зменшилася приблизно з 480 000,00 грн. до приблизно 440 000,00 грн. 
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 15 вересня 2007 року позивач  ОСОБА_4 та відповідач  ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2010 року по справі № 2-О-34/2010 (а.с. 10). Вказане рішення суду набрало законної сили 27 серпня 2010 року.
Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітню доньку –  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 лютого 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 129 (а.с. 8).
14 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданим 14 червня 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 25 (а.с. 12).
На підставі рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 року по справі № 2-221/2010, 01 червня 2010 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області по вищевказаній справі було видано виконавчий лист про стягнення з  ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,на користь ОСОБА_4 , починаючи з 11 березня 2010 року (а.с. 11), на підставі якого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дьомкіною І.О. 27 липня 2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № 20483260 (а.с. 71). 
Крім того, судом встановлено, що відповідач також має 4-х малолітніх дітей, матір`ю яких є ОСОБА_11 , а саме:
1. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 01 серпня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 736 (а.с. 66);
2. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 05 квітня 2016 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 333 (а.с. 67);
3. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 10 липня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 854 (а.с. 64);
4. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 30 грудня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1210 (а.с. 65).
Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року по справі № 204/5261/19 з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 було стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей:  ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.07.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ було видано стягувачеві 03 вересня 2019 року.
На підставі вищевказаного судового наказу постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савенко О.О від 12 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 60028594 (а.с. 70-73). 
У подальшому, постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан С.О. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження 20 травня 2021 року було об`єднано виконавчі провадження №20483260, № 60028594 у зведене виконавче провадження № 65514936 (а.с. 39).
З розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа № 2-221/2010, складеного державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калюжною Г. С. вбачається, що станом на 01 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини становить 431 747,70 грн. (а.с. 18-21).
Судом встановлено та визнавалось сторонами, що ОСОБА_2 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д», у зв`язку з чим за зведеним виконавчим провадженням № 65514936 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та направлено до роботодавця за місцем роботи відповідача.
Згідно звітів про здійснені відрахування та виплати, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» (а.с. 75 – 107) за період з 2019 року по 2025 рік усі грошові кошти стягнуті у вигляді аліментів із заробітної плати ОСОБА_2 , які проводила бухгалтерія ТОВ «Екологія-Д», направлялись на виконання судового наказу № 204/5261/19 виданим 03 вересня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у виконавчому провадженні № 60028594, однак на виконання рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 року у справі № 2-221/2010, стягувачем по якому є позивач, жодних відрахувань не здійснювалося, що і призвело до виникнення заборгованості за ВП № 20483260, стягувачем по якому є позивач.
Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.  Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд має встановити факт виникнення заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. 
Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - за її межами.
Виходячи з наведеного слід дійти висновку, що законодавець не пов`язує обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають безумовному обов`язковому виконанню.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 26 квітня 2021 року ОСОБА_2 звертався зі скаргою на дії державного виконавця в якій зазначив, що на виконанні Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 20483260 з виконання виконавчого листа № 2-221 від 01 червня 2010 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області щодо стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частин зі всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_5 (державний виконавець Штефан C.О.). 08 квітня 2021 року державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, та інші доходи боржника. Було постановлено здійснювати відрахування за цим виконавчим документом у розмірі 50 відсотків до виплати загальної суми боргу. В той же час на виконанні в тому ж відділі виконавчої служби знаходиться судовий наказ № 204/5261/19 від 03 вересня 2019 року про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (ВП № 60028594). Отже, з заробітної плати відповідача утримується 100% заробітку за двома виконавчими документами та зазначив, що така ситуація є неприпустимою. 16 квітня 2021 року відповідач звертався із заявою до виконавця Штефан С.О. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Проте, в ході бесіди вона сказала, що не буде нічого об?єднувати і взагалі стосовно виконавчого провадження робити нічого не буде.
Крім того раніше він звертався до державного виконавця Штефан С.О. із проханням направити стягнення на користь ОСОБА_4 на його заробітну плату та надавав довідку із місця роботи, на яку влаштувався ще в січні 2019 року. Проте, по теперішній час до бухгалтерії підприємства жодних розпоряджень не надходило. ОСОБА_16 сказала, що нічого нікуди направляти не збирається. Враховуючи зазначені у скарзі обставини ОСОБА_2 просив об`єднати виконавчі провадження, стягувати з нього аліменти за всіма виконавчими провадженнями з його заробітної плати, а стягнуті кошти розподіляти між виконавчими документами відповідно до закону (а.с. 133-134).
Отже, з наведеного вбачається, що з квітня 2024 року державна виконавча служба, на виконанні у якій перебували виконавчі провадження боржником за якими є відповідач ОСОБА_2 , була обізнана про необхідність розподілу стягнутих з заробітної плати боржника аліментів у відповідності до вимог закону на користь обох стягувачів, однак державні виконавці, у провадження яких перебували виконавчі провадження, не вживали необхідних заходів передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» та профільною інструкцією, з метою недопущення виникнення заборгованості за одним виконавчим документом за рахунок відсутності такої заборгованості за іншим виконавчим документом. 
Наведена ситуація на переконання суду виникла внаслідок бездіяльності державних виконавців, у провадженні яких перебували виконавчі провадження боржником за яким є ОСОБА_2 , що у підсумку призвело до виникнення заборгованості по аліментам за виконавчим листом Петриківського районного суду Дніпропетровської області № 2-221 від 01.06.2010 року стягувачем за яким є позивач ОСОБА_4 , та відсутністю заборгованості за судовим наказом № 204/5261/19, стягувачем по якому є ніша особа.
При цьому, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 самостійно звертався до ВДВС з заявою та просив стягувати аліменти з його заробітної плати на користь стягувача ОСОБА_4 та проводити розподіл утриманих аліментів між двома стягувачами.
Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 року по справі № 2-221/2010 немає, оскільки рішення суду виконується у порядку визначеному державним виконавцем шляхом звернення стягнення на заробітну плату боржника, а утриманням та перерахуванням аліментів займається бухгалтерія підприємства у якому працює ОСОБА_2 (ТОВ «Екологія-Д»).
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог  ОСОБА_4 слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 195, 196 СК України, ст.ст. 15, 549 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, –
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення пені за несплату, прострочення сплати аліментів– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    Д.Л. Черкез