ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року
м. Харків
справа № 645/7164/25
провадження № 22-ц/818/2929/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
заявники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересовані особи – Міністерство оборони України, Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 (батальйон) 127-ї НОМЕР_2 окремої бригади (ВЧ НОМЕР_3 ) Міністерства оборони України,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року в складі судді Феленко Ю.В., за участю присяжних Шелестюк Ю.В., Магас В.В.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 (батальйон) 127-ї НОМЕР_2 окремої бригади (ВЧ НОМЕР_3 ) Міністерства оборони України, звернулися до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їхнім сином, який у 2022 - 2023 роках проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка входить до складу ВЧ НОМЕР_3 . Станом на день зникнення (02.10.2023) ОСОБА_4 , 1995 р.н., займав посаду помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 .
Зазначили, що сповіщенням № 176 ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. № 7280/МПЗ від 08.04.2025) повідомлено про те, що їх син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 02.10.2023 в районі населеного пункту Рівнопіль Волноваського району Донецької області. 
Посилалися на те, що 02 жовтня 2023 року ОСОБА_4 зник безвісти під час виконання бойового завдання, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в районі населеного пункту Рівнопіль, Донецької області. Інтенсивні ворожі обстріли із реактивної артилерії та мінометів з боку незаконних збройних формувань окупаційної влади російської федерації є обставинами, що загрожували життю та здоров`ю, і можуть давати підстави припускати загибель особи.
За даним фактом слідчим СВ Відділення поліції № 5 (с. Покровське) Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області 27.10.2023 розпочато розслідування у кримінальному провадженні № 12023041530000578.
Вказали, що на теперішній час їм не відомо фактичне місцезнаходження їхнього сина, інформація про перебування у полоні також відсутня.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 №376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за №380/43786, с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією з 25.06.2023, де активні бойові дії почалися 16.02.2024, та завершилися 14.11.2024.
Вважали, що оскільки бойові дії в районі зникнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завершилися 14.11.2024, тому шестимісячний строку слід обраховувати з вказаної дати. Станом на 25.09.2025, шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України минув.
Метою звернення до суду зазначили виключення військовослужбовця ОСОБА_4 , 1995 р.н., зі списків особового складу військової частини та виплата всіх належних сум родичам військовослужбовця; оформлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) захисника України; отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , 1995 р.н. Оголошення померлим необхідне для реалізації їхніх прав, в тому числі щодо спадкування та для отримання соціальних виплат передбачених законодавством України.
Просили оголосити померлим військовослужбовця помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зник безвісті 02.10.2023 поблизу с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області під час проходження військової служби та під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області; дату смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району, Донецької області.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки бойові дії в районі зникнення ОСОБА_4 завершилися 14.11.2024, тому шестимісячний строк слід обраховувати з вказаної дати, який станом на сьогодні вже минув. Про місце перебування військовослужбовця ОСОБА_4 немає жодних відомостей, за цей час не було підтверджено факт перебування останнього у полоні.

17.06.2026 за допомогою системи «Електронний суд» Міністерство оборони України подало додаткові пояснення у справі, в яких вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що територія, де зник безвісти ОСОБА_4 , а саме с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області, є тимчасово окупованою територією України, тому не можна зробити висновок, що воєнні дії на вказаній території закінчилися. Відтак суд дійшов висновку, що перебіг спеціального шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим не розпочався, а тому заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).
Сповіщенням сім`ї № 176 від 09.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 сповістив ОСОБА_1 про те, що його син, стрілець-помічник гранатометника першого стрілецького відділення, другого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 02.10.2023 близько 16.55 годин при обороні позицій в районі н.п. Рівнопіль Волноваського району Донецької області під час виконання службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресій російської федерації (а.с.24).
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250113-942 від 13.01.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований зниклим на території бойових дій (а.с.28).
Як вбачається з листа Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області від 12.11.2025 №19067/501-2025, та витягу з ЄРДР, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023041540000578 від 27.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні відомості щодо загибелі чи полону ОСОБА_4 . На теперішній час відомості про будь-які ймовірні збіги ДНК-профілю зниклої особи із тілами невідомих загиблих військовослужбовців відсутні (а.с.60).
З відповіді ДП «Національний центр розбудови миру» від 12.09.2025, вбачається, що за наявною інформацією відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до реєстру Національного інформаційного бюро, однак відомості про останнього в полоні відсутні (а.с.30).
За інформацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.09.2025, проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, фактів державної реєстрації смерті або зміни імені стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено (а.с.32).
Актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , затвердженим 02.12.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що 02.10.2023 близько 16.55 год. солдат ОСОБА_4 , виконуючи бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 № 2970 від 01.10.2023 в районі н.п. Рівнопіль Волноваського району Донецької області, отримав уламкове поранення ймовірно не сумісне з життям. Під час бойового зіткнення частина позицій ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » була зруйнована та зайнята противником, пошуки вищезазначеного військовослужбовця неможливі. Його подальша доля не відома. Також запропоновано вважати, що зникнення безвісти за особливих обставин солдата ОСОБА_4 в районі ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_6 настало внаслідок дій з боку противника – окупаційних військ російської федерації, є бойовою людською втратою під час захисту Батьківщини під час воєнного стану (а.с.25-26).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в періоди з 22.03.2022 по 02.10.2023 (а.с.78,79).
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2023 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_4 (а.с.80-81).
Як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.12.2023 №353, під час обстрілу з міномета 120 мм противника позицій в/ч НОМЕР_1 ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_5 », з напрямку н.п. Приютне, Пологівського району Запорізької області було втрачено зв`язок з солдатом ОСОБА_4 , помічником гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 . Під час бойового зіткнення частина позицій ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » була зруйнована та зайнята противником, пошуки вищезазначеного військовослужбовця неможливі. Зникнення безвісти за особливих обставин солдата ОСОБА_4 , помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 в районі ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_6 настало внаслідок дій з боку противника – окупаційних військ російської федерації, та є бойовою людською втратою (а.с.82-84).
За інформацією ГУ ДМС у Харківській області від 10.12.2025 за обліками відомчої інформаційної системи ДМС (ЄІАС УМП) серед осіб, які звернулись з питання оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон в період з 01.09.2023 по теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться (а.с.111). 
Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.11.2025, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 01.09.2023 по 25.09.2025 громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Базі даних не виявлено (а.с.59).
З наданої Головним управлінням ДПС у Харківській області Державної податкової служби України інформації вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 військовою частиною НОМЕР_3 нараховувався дохід (виплати військовослужбовцям) за період з 01.09.2023 по 30.09.2025 (а.с.113-114).

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Здійснення правосуддя на засадах верховенства права забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
З огляду на досліджені докази, зокрема акт службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 від 02.12.2023, пояснення військовослужбовців, витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.12.2023 № 353, достеменно встановлено, що 02.10.2023 солдат ОСОБА_4 , виконуючи бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 № 2970 від 01.10.2023 в районі населеного пункту Рівнопіль Волноваського району Донецької області, отримав уламкове поранення ймовірно не сумісне з життям; під час бойового зіткнення частина позицій ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » була зруйнована та зайнята противником, пошуки вищезазначеного військовослужбовця неможливі, його подальша доля не відома; службове розслідування ухвалено вважати завершеним. 
Вищевказані обставини з достатньою вірогідністю дають можливість зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у населеному пункті Рівнопіль Волноваського району Донецької області.

Ключовим питанням у цій справі є визначення моменту, з якого потрібно починати відлік встановленого частиною другою статті 46 ЦК України спеціального строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена судом померлою.
Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках є шість місяців та два роки. Шестимісячний строк передбачається для випадків, коли особа пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв`язку з воєнними діями. Підтвердженням таких обставин є, зокрема, введення воєнного стану на території України.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок.
Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила таке:
- словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України;
- встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
- строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання - забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: пункти 70 - 72 постанови).
Виходячи зі змісту положень частини другої статті 46 ЦК України та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з`ясуванню судом в цій справі підлягає обставина ведення на території місця вірогідної загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 – н.п. Рівнопіль Волноваського району Донецької області - активних бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).
У Наказі № 376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказом № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
У справі, яка переглядається, встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_4 02.10.2023 зник безвісті в районі населеного пункту Рівнопіль Волноваського району Донецької області.
Відповідно до Наказу № 376 у період з 24.02.2022 до 09.03.2022, з 26.06.2023 до 15.02.2024, з 16.02.2024 до 14.11.2024 с. Рівнопіль, Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області було територією активних бойових дій, а з 10.03.2022 до 25.06.2023 та з 15.11.2024 - тимчасово окупованою територією.
Застосування положень частини другої статті 46 ЦК України та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у справі № 755/11021/22, відповідно до якого шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України», є сталим.
Таким чином, оскільки активні бойові дії на території с.Рівнопіль, Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області припинилися 14.11.2024, тому відлік шестимісячного строку для оголошення судом ОСОБА_4 померлим необхідно проводити з вказаної дати.
Аналогічних висновків щодо застосування строків, визначених змістом статті 46 ЦК України при зверненні до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою дійшов Верховний Суд зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23, від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25, від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24, від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24, від 04 березня 2026 року у справі № 761/684/25, від 29 квітня 2026 року у справі № 615/129/25 (провадження № 61-1513св26), від 06 травня 2026 року у справі № 703/2285/25 (провадження № 61-16180св25), від 20 травня 2026 року у справі № 405/6164/24 (провадження № 61-14187св25).
Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України за загальним правилом фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.
При цьому, фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Установивши, що наявні у справі докази дають підстави для обґрунтованого припущення щодо смерті ОСОБА_4 , урахувавши, що територія, на якій відбулася його ймовірна загибель, на той момент була територією активних бойових дій та в подальшому опинилася під окупацією держави-агресора, а також установивши сплив шестимісячного строку з дня припинення активних бойових дій у місці ймовірної загибелі ОСОБА_4 , апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для оголошення останнього померлим.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , - задовольнити.
Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити.
Оголосити померлим військовослужбовця помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зник безвісті 02.10.2023 поблизу с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади, Волноваського району, Донецької області під час проходження військової служби та під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.
Дату смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати с. Рівнопіль Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району, Донецької області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна 

О.Ю. Тичкова