Справа № 467/1708/25
1-кп/467/65/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка кримінальне провадження № 12025152130000015, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2025 року, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді стрільця - помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на строк п`ять років на підставі постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, та будучи ознайомленим із нею, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без наявності у нього поважних причин і маючи можливість її виконати, не виконував вказане судове рішення у частині позбавлення права керування, так як керував транспортним засобом: 30 серпня 2024 року о 23 годині 52 хвилин, по вул. Київській у с-щі Любашівка Подільського району Одеської області; 05 вересня 2024 року близько 22 години 47 хвилин по вул. Шляхова в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області; 07 вересня 2024 року близько 23 години 25 хвилин по автодорозі «Благовіщенське-Миколаїв» поблизу с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області; 14 вересня 2024 року близько 11 години 40 хвилин по вул. Ювілейній в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області; 18 вересня 2024 року близько 17 години 48 хвилин по вул. Шляховій в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області та 09 жовтня 2024 року близько 17 години 05 хвилин по автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв».
Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, у тому числі й за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінальної справи, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності і допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Встановлені судом обставини у межах цієї справи і докази на їх підтвердження

Допитаний у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю і дав суду послідовні показання, у т.ч. й стосовно часу, місця і способу вчиненого правопорушення, мети і мотивів його дій.
Зокрема, вказав, що постановою суду він позбавлений права керування транспортними засобами, але точно не пам`ятає з якого часу. 
Вказав, що дійсно керував транспортним засобом за обставин, що відображені в обвинувальному акті, тобто, у зазначені у ньому час та місці. 
При цьому, поліція під час зупинки вказувала на факт позбавлення його права керування, але він точної дати не пам`ятає. 
Загалом, він права керування ніколи не набував у встановленому законом порядку. Але за кермо не сідає вже близько 10 місяців. 
Вказав, що розкаюється у вчиненому, протиправність своєї поведінки усвідомив. 
За наслідками допиту обвинуваченого було встановлено, що він дав цілком послідовні і логічні показання, які за своїм змістом повністю збігаються із викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами інкримінованого йому правопорушення, у т.ч. щодо часу, місця, способу і спрямованості умислу, а тому вони не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним суті висунутого звинувачення та істинності його позиції щодо визнавальних показань.
Відповідно, показання обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у встановлений законом спосіб і сприймались судом безпосередньо, слід визнати допустимими, і, водночас, належними, оскільки, вони самі по собі і в сукупності з іншими доказами прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні. 
У свою чергу, прокурор, підтримуючи висунуте ОСОБА_5 обвинувачення, посилався на постанови суду, які набрали законної сили, протоколи про адміністративне правопорушення та протоколи огляду матеріалів відеозапису, відповідно до яких ОСОБА_5 , будучи позбавленим постановою суду права керування транспортними засобами, та не зважаючи на обізнаність про це, неодноразово здійснював керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, про що поліція щоразу складала відповідний протокол, а суд притягував його до адміністративної відповідальності. 
Так, постановою судді Первомайського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 26 грудня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постанова була винесена за відсутності ОСОБА_5 , а її копія направлена на його адресу засобами поштового зв`язку. 
Між тим, поштове відправлення було повернуте до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області без вручення адресату. 
Постановою суді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2024 року, ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні ним 24 серпня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Поліцейськими, під час складання адміністративних матеріалів за вказаним правопорушенням здійснено відеозапис, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення і який оглянуто слідчим, що має своє відображення у протоколі огляду матеріалів відеозапису від 27 вересня 2025 року.
Як вбачається з вказаного протоколу, слідчим було оглянуто відеофайл «0000000_00000020240824230409_0007», який містить відео з нагрудної камери поліцейського, здійсненого 24 серпня 2024 року під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_5 . 
Зокрема, поліцейським, під час перевірки інформації щодо притягнення до адміністративної відповідальності зупиненого водія було встановлено, що останній згідно постанови суду позбавлений права керування транспортними засобами, про що його повідомлено.
Останній, в свою чергу, пояснив, що йому байдуже, що він позбавлений права керування транспортними засобами, посвідчення водія ніколи не отримував та отримувати його не бажає.
Тим самим, однозначно установлено, що ОСОБА_5 був обізнаний про факт позбавлення його права керування транспортними засобами , але, не зважаючи на це, тобто, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які полягали у невиконанні постанови суду, в подальшому неодноразово здійснював керування транспортними засобами, в зв`язку із чим притягувався до адміністративної відповідальності.
Зокрема, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його позбавлено права керування транспортними засобами та йому заборонено керування ними, діючи умисно, 30 серпня 2024 року о 23 годині 52 хвилин в смт. Любашівка Подільського району Одеської області керував транспортним засобом, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення ААД № 478503 від 30 серпня 2024 року та ААД № 478504 від 31 серпня 2024 року, постановою суді Любашівського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та яка набрала законної сили 24 вересня 2024 року, а також протоколом огляду відеозапису від 26 вересня 2025 року.
Крім того, ОСОБА_5 05 вересня 2024 року близько 22 години 47 хвилин в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області керував транспортним засобом про що свідчать протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 840707 та серії ЕПР1 № 123707 від 05 вересня 2024 року.
07 вересня 2024 року близько 23 години 25 хвилин на автодорозі «Благовіщенське-Миколаїв» поблизу с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_5 керував транспортним засобом, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 125057 та серії ЕПР1 від 07 вересня 2024 року та протоколом огляду матеріалів відеозапису від 27 вересня 2025 року.
Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року, яка набрала законної сили 24 вересня 2024 року, його було визнано винним у вчиненні ним 05 вересня 2024 року та 07 вересня 2024 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб без оплатного вилучення транспортного засобу.
Окрім цього, 14 вересня 2024 року близько 11 години 40 хвилин в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області по вул. Ювілейна ОСОБА_5 , не зважаючи на те, що його позбавлено права керування транспортними засобами, знову умисно керував транспортним засобом, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №840661 та серії ААД № 840662 від 14 вересня 2024 року, постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили 05 листопада 2024 року, протоколом огляду матеріалів відеозапису від 29 вересня 2025 року.
Продовжуючи свої дії, спрямовані на умисне невиконання постанови суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_5 18 вересня 2024 року близько 17 години 48 хвилин в с. Благодатне Первомайського району Миколаївської області по вул. Шляховій керував транспортним засобом, що слідує з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 840710 та серії ААД № 581099 від 18 вересня 2024 року, постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2024 року, якою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та набрала законної сили 08 жовтня 2024 року, протоколу огляду матеріалів відеозапису від 29 вересня 2025 року.
Крім того, 09 жовтня 2024 року близько 17 години 05 хвилин на автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер своїх дій, керував транспортним засобом, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 785233, серії ААД № 785232 від 09 жовтня 2024 року, постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 859712 від 09 жовтня 2024 року, постановою Арбузинського районного суду від 26 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за с. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили 07 грудня 2024 року та протоколом огляду матеріалів відеозапису від 30 вересня 2025 року.
Отже, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що є особою позбавленою постановою суду, яка набрала законної сили, права керування транспортними засобами та будучи неодноразово притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП постановами суду, які набрали законної сили, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи реальну можливість виконувати вищезазначені постанови суду, не виконав ці постанови суду, які набрали законної сили.
Досліджені докази оцінюються судом як такі, що отримані, у цілому, із застосуванням належної правової процедури, так як вони виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку.
Істотного порушення основоположних прав особи, яка піддається кримінальному переслідуванню, гарантованих Конституцією та законами України, у тому числі й міжнародними договорами, під час досудового розслідування, що могло б зумовити недопустимість того чи іншого доказу, судом не встановлено.
Але надані суду постанова судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 841044, серії ААД № 841021, серії ААД № 841045 від 09 жовтня 2024 року, серії ААД № 841023 від 10 жовтня 2024 року, протоколи огляду матеріалів відеозапису від 30 вересня 2025 року, постанова Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року, якою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 191823, серії ЕПР1 № 191818 від 08 грудня 2024 року не охоплюються межами висунутого обвинувачення, а тому будуть розцінені судом у контексті даних, що характеризують особу обвинуваченого. 

Кваліфікація 

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає у разі умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування, та проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Так, ОСОБА_5 є особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 років, тобто судом на нього покладено обов`язок утриматись від таких дій протягом визначеного судом строку.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення.
Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Та суд «поза усяким сумнівом» установив, що ОСОБА_5 був обізнаний про позбавлення його права керування на підставі судового рішення, проте, всупереч йому неодноразово здійснював керування транспортним засобом і був притягнутий до адміністративної відповідальності як за ст. 126 КупАП, так і за ст. 130 КУпАП. 
Що, на думку суду, свідчить про умисне ухилення останнього від виконання постанови суду, що є однією з форм невиконання судового рішення як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК.
Розглядаючи питання так званої «заборони подвійного притягнення до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення (принцип «non bis in idem»), суд враховує, що 
Згідно статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, у справах "Сергій Золотухін проти Росії", "Ігор Тарасов проти України" (рішення від 10 лютого 2009 року та 16 червня 2016 року), ЄСПЛ констатував, що порушення ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції необхідно розуміти як заборону переслідування або судового розгляду іншого "правопорушення", якщо воно виникає з ідентичних фактів або фактів, однакових по суті, що не було встановлено у даному кримінальному провадженні.
Необхідно зазначити, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність, не є ідентичними.
У даному кримінальному провадженні зібрані докази свідчать про систематичність вчинення правопорушень і про умисне невиконання судового рішення з боку ОСОБА_5 .
Бо адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обмежує право особи на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.
Згідно з доктриною адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами є зокрема особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.
У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами, полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.
Саме тому, здійснюючи правову оцінку поведінки ОСОБА_5 шляхом встановлення кримінально-правових (юридично-значущих) ознак і визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, а так само і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують та/або обтяжують покарання обвинуваченого

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України суд не встановив.
Водночас, обставиною, що обтяжує покарання, згідно із ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання

Вирішуючи питання про обрання міри (виду і розміру) покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тож в аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, зокрема, те, що вчинене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином (ч. 4 ст. 12 КК України), особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер, у т.ч. й відсутність наслідків протиправних дій обвинуваченого для третіх осіб та/або держави, а також його відношення до учинених ним діянь, його поведінку під час та після вчинення злочину, а також те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав, давав показання, не перешкоджав слідству у розслідуванні кримінального правопорушення.
У той час як обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, скарг від жителів села на нього не надходило, має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, тобто, прийнятний соціальний статус та репутацію у місці постійного проживання, згідно державного реєстру транспортних засобів посвідчення водія не отримував, на військовому обліку РТЦК та СП не перебуває, в зв`язку з мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької рити 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2025 року виключений із списків особового складу.
Суд також враховує наявну у справі досудову доповідь від 10 березня 2026 року на ОСОБА_5 , складену Первомайським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.
Окрім цього, суд враховує характер вчинених ОСОБА_5 правопорушень, зокрема, підвищений ступінь їх суспільної небезпеки, ступінь його вини, як то, умисний характер, його ставлення до наслідків таких правопорушень, оскільки останній не робить належних висновків та не зважаючи на обізнаність про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за аналогічні дії, продовжив вчиняти правопорушення на транспорті, зокрема, передбачені ч. 2, 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Тож, за цих обставин суд погоджується із стороною обвинувачення щодо міри покарання і за умови відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкцій за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Прийшовши до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання (ст. 75 КК), суд врахував те, що ОСОБА_5 раніше не судимий (в силу ст. 89 КК), має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, відомостей про інші кримінальні провадження, де він фігурує у якості обвинуваченого, немає, тоді як відсутні дані про його неприйнятну поведінку та/або репутацію у місці постійного проживання, за яким він, з рештою, характеризується прийнятно, на обліку у органу пробації не перебуває, на обліку у лікаря – нарколога та лікаря – психіатра не перебуває.
Тоді як за ступенем тяжкості ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Інші питання, які має вирішити суд при ухваленні вироку

Суд не встановив, що в межах цього кримінального провадження мало місце обмеження чиїхось прав внаслідок застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов ніким не заявлений.
Процесуальні витрати, у т.ч. й на залучення експертів, - відсутні. 
Речові докази відсутні
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - відсутні.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369-371, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_5  такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили не - обирати.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення. 
Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя           ОСОБА_6