ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/502/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аріт К.В. 
при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю «НК БУД», м.Київ 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард Компані", м.Харків 	
про 	стягнення 769244,80 грн 	
за участю представників:
позивача - Ярошенко Д.В. (адвокат, ордер АА № 1679323 від 17.02.2026 року);
відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НК БУД» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард Компані" про стягнення 769244,80 грн, з яких: 753347,43 грн - неповернуті авансові платежі, зроблені позивачем на виконання умов договору субпідряду № 07052025 від 07.05.2025; 6006,14 грн - 3% річних за період з 11.11.2025 по 15.02.2026; 9831,23 грн - втрати від інфляції за період з 11.11.2025 по 15.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.02.2026 року відкрито провадження у справі №922/502/26 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.03.2026 року.
12.03.2026 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№5943), в якому заперечує проти позову у повному обсязі, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача зазначає, що ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» за договором №07052025 від 07.05.2025 (далі – Договір) та угодами від 07.05.2025 №№1-4 до цього договору (далі – Угоди) виконало робіт на більшу вартість, ніж сума отриманого ним від ТОВ «НК БУД» авансу, що зобов`язує ТОВ «НК БУД» оплатити ці роботи та, відповідно, позбавляє його права вимагати повернення сплаченого ним авансу.
12.03.2026 року представник відповідача надав до суду клопотання про витребування доказів (вх.№5945), в якому просить суд витребувати у ТОВ «НК БУД» копії усіх додаткових угод до договору генерального підряду №5/0425/2 від 05.05.2025, укладеного між ТОВ «НК БУД» та ТОВ «АГРОФІРМА «ІМ. ДОВЖЕНКА», а також актів приймання-передачі виконаних робіт, що були підписані між ТОВ «НК БУД» та ТОВ «АГРОФІРМА «ІМ. ДОВЖЕНКА» за цим договором;
інформацію, чи укладались ТОВ «НК БУД» з іншими субпідрядниками договори на виконання робіт, що були передбачені Договором та Угодами, після розірвання Договору та Угод. У разі якщо такі договори укладались – просимо витребувати їх копії, та копії усіх додатків, угод до цих договорів та підписаних актів виконання робіт за такими договорами;
копії журналів виробництва робіт, бетонних робіт, зварювальних робіт, реєстрації інструктажів з питань охорони праці та робочому місці і питань пожежної безпеки (журналів робіт, вхідного контролю та охорони праці), які стосуються виконання усіх обсягів робіт, передбачених Договором №07052025 від 07.05.2025 та угодами, в тому числі й іншими субпідрядниками.
В обґрунтування зазначеного клопотання, відповідач зазначає, що оскільки відповідачем було виконано роботи на більшу буму, ані ж вимагає позивач, відповідачем були направлені акти виконаних робіт, проте ТОВ «НК БУД» не повернуло ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» підписаних ним актів щодо виконаних робіт за Договором та Угодами, не повідомило про допущені ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» у роботі відступи від умов Договору та Угод, про інші недоліки, не здійснило на користь ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» оплати за виконані роботи та не надало копій запитуваних документів та інформації.
Таким чином, відповідач вважає, що встановлення факту виконання ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» робіт за Договором та Угодами на суму 853729,08 грн має важливе значення для правильного вирішення справи та може бути підтверджено витребуваними доказами. Зазначені докази та інформацію ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» намагалось отримати від ТОВ «НК БУД» шляхом направлення вищевказаної вимоги від 02.03.2026 щодо оплати коштів та надання інформації.
16.03.2026 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив (вх.№6227), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає доводи відповідача безпідставними, оскільки відповідачем ще у липні 2025 року здано роботи на суму 539978,09 грн, при цьому після припинення правовідносин між сторонами та здачі вказаних робіт, і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем не направлялося жодних вимог щодо прийняття будь-яких додаткових робіт. Крім того, відповідачем було частково повернуто невикористані суми авансових платежів, а також жодним чином не відреаговано на вимогу позивача від 02.12.2025 про повернення надлишково сплачених авансових платежів, вимоги відповідача щодо прийняття нібито додатково виконаних робіт були направлені лише після звернення позивача до суду у даній справі.
16.03.2026 року представник позивача надав до суду заперечення на клопотання про витребування доказів (вх.№6232), вважає його безпідставним, оскільки документи та інформація, яку просить витребувати відповідач, не має значення для правильного вирішення спору, а саме клопотання спрямоване виключно на затягування розгляду справи.
16.03.2026 року представник позивача надав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№6245).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24.03.2026 року представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "Асгард Компані" (вх.№6949).
25.03.2026 року представник позивача надав до суду клопотання про долучення доказів (вх.№7073), а саме, відповідь позивача на вимогу відповідача.
Протокольною ухвалою суду від 25.03.2026 року відкладено підготовче засіданні на 07.04.2026 року.
07.04.2026 року представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "Асгард Компані" (вх.№8261).
Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.
В судовому засіданні 07.04.2026 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою суд, керуючись ч.5. ст. 233 та ст.81 ГПК України ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (ч.2 ст.81 ГПК України).
Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України "Допустимість доказів").
Суд звертає увагу на ту обставину, що правовідносини субпідряда між позивачем та відповідачем у даній справі були припинені ще 18.07.2025, у зв`язку з укладенням між замовником ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» та позивачем (підрядником) Додаткової угоди №1 про розірвання Договору генерального підряду №5/0425/2 від 05.05.2025.
18.07.2025 між позивачем та відповідачем підписано акти приймання-передачі виконаних відповідачем робіт на загальну суму 539 978,09 грн.
Разом з тим, відповідач стверджує, що після припинення договору, останнім виконувались роботи, з зв`язку з чим, відповідач просить витребувати у позивача документи зазначені у клопотанні.
Судом встановлено, що документи, які просить витребувати заявник, фактично стосуються правовідносин між позивачем та третіми особами, зокрема замовником будівництва, а також іншими субпідрядниками, та жодним чином не підтверджують факт виконання робіт саме відповідачем.
Більше того, у поданому клопотанні відповідачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень щодо того, яким чином витребувані документи можуть підтвердити факт виконання саме ним робіт.
Відтак, зазначені документи не мають безпосереднього відношення до предмета доказування у даній справі та не можуть вплинути на встановлення обставин виконання робіт відповідачем.
З огляду на вищезазначене, суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, про що було постановлено протокольну ухвалу.
Протокольною ухвалою суду від 07.04.2026 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні 28.04.2026 року позовні вимоги підтримував повністю, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання 28.04.2026 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
Оскільки явка в судове засідання представника відповідача обов`язковою не визнавалася, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього за наявними в справі матеріалами, як це передбачено ст.202 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
05.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Довженка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НК БУД» (далі - Позивач) укладено договір генерального підряду №5/0425/2, на умовах якого Позивач зобов`язався виконати комплекс будівельних робіт, а саме: роботи з будівництва приймальної ємності, ємності освітлених вод, роботи з нового будівництва сепараторної та роботи з нового будівництва корівника №6 та №7 на об`єкті «Молочно-товарна ферма ВП Агрофірма «Шишацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка», що знаходиться за адресою: вул. Українська, 25, в с. Тищенки Миргородський район Полтавська область».
07.05.2025 року, з метою виконання частини робіт визначених Договором №5/0425/2 від 05.05.2025, між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АСГАРД КОМПАНІ» (далі - Відповідач) укладено договір субпідряду №07052025 (далі – Договір субпідряду).
Відповідно до п. 1.1. Договору субпідряду Підрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе зобов`язання на власний ризик, власними силами, засобами, у відповідності до умов Договору виконати та передати Підряднику роботи передбачені Угодою до цього Договору, яка є невід`ємною його частиною (надалі – «Роботи»), а Підрядник зобов`язується прийняти Роботи та сплатити їх вартість у порядку та строки, визначені цим Договором.
Згідно з п. 1.2. Договору субпідряду склад, вартість, об`єми Робіт та місце їх виконання, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання Робіт визначаються Угодою (ами) до Договору (надалі – «Угода»), яка (і) є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 2.1. Договору субпідряду визначено, що ціна Договору являє собою суму цін, вказаних в Угоді, підписаної Сторонами до цього Договору та включає в себе вартість робіт та вартість матеріалів (надалі разом іменовані – «вартість Робіт»).
Відповідно до п. 2.2. Договору субпідряду вартість Робіт за цим Договору є твердою та визначається Договірною ціною / Кошторисом до відповідної Угоди.
Згідно з п. 3.1. Договору субпідряду початок та закінчення Робіт, що є предметом цього Договору, визначається Сторонами в Угоді до Договору.
Положеннями п. 11.1 Договору субпідряду встановлено, що оплата вартості Робіт та матеріально-технічних ресурсів за кожною відповідною Угодою здійснюється Підрядником шляхом перерахування грошової суми на поточний рахунок Субпідрядника, вказаний в рахунках, і відбувається в порядку, погодженому Сторонами в Договорі та / або Угоді.
07.05.2025 року на виконання вказаних вище положень Договору субпідряду, між Позивачем та Відповідачем були укладені наступні угоди:
- Угода №1, предметом якої була реконструкція молочно-товарної ферми ВП «Шипацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Корівник №7 (поз. 7 по ГП) за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Тищенки, вул. Українська, 25;
- Угода №2, предметом якої була реконструкція молочно-товарної ферми ВП «Шипацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Корівник №6 (поз. 6 по ГП) за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Тищенки, вул. Українська, 25;
- Угода №3 предметом, якої була реконструкція молочно-товарної ферми ВП «Шипацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Приймальна ємність. Ємність освітлених вод. (поз. 16.01; 16.02 по ГП) за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Тищенки, вул. Українська, 25;
- Угода №4, предметом якої була реконструкція молочно-товарної ферми ВП «Шипацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Сепараторна (поз.14 по ГП) за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Тищенки, вул. Українська, 25.
У період з 07.05.2025 по 18.06.2025 Позивачем сплачено на рахунок Відповідача авансові платежі в сумі 1 393 325,52 грн, що підтверджується платіжними інструкціями.
Надалі, 18.07.2025 року між замовником ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» та Позивачем укладено Додаткову угоду № 1 про розірвання Договору №5/0425/2 від 05.05.2025.
Також, 18.07.2026 року Позивач повідомив Відповідача про припинення договору та між Позивачем та Відповідачем були укладені акти приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до п. 11.8 Договору субпідряду підставою для здійснення оплати по Договору за фактично виконані Роботи є погоджений Сторонами Акт виконаних робіт передбачений Розділом 13 Договору. У випадку виявлення розбіжностей, помилок, невідповідності в Акті виконаних робіт, Підрядник має право затримати оплату вартості Робіт на період до моменту усунення цих порушень. Затримання оплати в описаному в цьому пункті випадку не вважається порушенням Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати Робіт.
Згідно з п. 11.12 Договору субпідряду у випадку дострокового розірвання Договору з вини або ініціативи будь-якої із Сторін або у випадку невиконання / неналежного виконання зобов`язань, Субпідрядник зобов`язаний протягом десяти (10) робочих днів з моменту направлення письмової вимоги Підрядника, але в будь-якому випадку до дня розірвання Договору повернути Підряднику суму сплаченого Підрядником авансу або будь-яких інших платежів передбачених Угодою, в повному обсязі, за винятком сум використаних за Роботи, матеріально-технічні ресурси, які фактично виконані і прийняті Підрядником на підставі Акту виконаних робіт.
Як вбачається з актів приймання виконаних будівельних робіт, Відповідачем виконані роботи за Договором субпідряду на загальну суму 539 978,09 грн.
Таким чином, за твердженнями позивача, враховуючи, що вартість фактично виконаних робіт становить 539978,09 грн, а сума сплачених авансових платежів – 1393325,52 грн, Відповідач був зобов`язаний повернути Позивачу різницю сплачених авансових платежів в сумі 853347,43 грн.
10.11.2025 року Відповідачем повернуто 100000,00 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с.145).
02.12.2025 року Позивач направив Відповідачу вимогу про повернення надлишково сплачених авансових платежів, що підтверджується листом вих. № 178.
Проте, як стверджує позивач, відповідачем станом на дату звернення позивача до суду авансові платежі в повному обсязі не повернуті, а тому просить суд стягнути з відповідача 753347,43 грн.
Відповідно до положень з п. 11.12 Договору субпідряду у випадку дострокового розірвання Договору Субпідрядник зобов`язаний протягом десяти (10) робочих днів з моменту направлення письмової вимоги Підрядника повернути Підряднику суму сплаченого Підрядником авансу за винятком сум використаних за Роботи, матеріально-технічні ресурси, які фактично виконані і прийняті Підрядником на підставі Акту виконаних робіт.
З огляду на викладене, Позивач вважає, що Відповідач зобов`язаний був повернути авансові платежі у строк до 01.08.2025, проте свої зобов`язання не виконав, кошти не повернув.
Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 6 006,14 грн та 9 831,23 грн інфляційних.
Разом із тим, позивач зазначає, що з огляду на те, що 10.11.2025 Відповідач частково повернув авансові платежі у сумі 100 000,00 грн, то Позивач нарахування 3% річних на залишок неповернутих авансових платежів здійснює з 11.11.2025.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з чч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Так, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.
Відповідно до положень ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Як встановлено судом, позивач на виконання умов п. 11.1 Договору у період з 07.05.2025 по 18.06.2025 року сплатив на розрахунковий рахунок Відповідача авансові платежі в сумі 1393325,52 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, наявними в матеріалах справи.
Водночас, 18.07.2025 року між замовником ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» та Позивачем укладено Додаткову угоду № 1 про розірвання Договору №5/0425/2 від 05.05.2025 року.
З огляду на те, що зобов`язання субпідрядника щодо виконання робіт мають акцесорний (похідний) характер від договору генерального підряду, оскільки такі роботи виконуються в межах та з метою належного виконання основного договору, а припинення договору підряду унеможливлює подальше виконання зобов`язань за договором субпідряду, між Позивачем та Відповідачем були укладені акти приймання-передачі виконаних робіт.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, правовідносини субпідряду між позивачем та відповідачем у даній справі були припинені 18.07.2025, у зв`язку з укладенням між замовником ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» та позивачем (підрядником) Додаткової угоди №1 про розірвання Договору генерального підряду №5/0425/2 від 05.05.2025.
Як вбачається з актів приймання виконаних будівельних робіт, Відповідачем виконані роботи за Договором субпідряду на загальну суму 539 978,09 грн.
Акти виконаних робіт підписані та скріплені печатками позивача та відповідача без жодних зауважень.
Жодних інших актів виконаних робіт під час дії договору субпідряду, які підписані позивачем та відповідачем, матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 11.8 Договору субпідряду підставою для здійснення оплати по Договору за фактично виконані Роботи є погоджений Сторонами Акт виконаних робіт передбачений Розділом 13 Договору. У випадку виявлення розбіжностей, помилок, невідповідності в Акті виконаних робіт, Підрядник має право затримати оплату вартості Робіт на період до моменту усунення цих порушень. Затримання оплати в описаному в цьому пункті випадку не вважається порушенням Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати Робіт.
Згідно з п. 11.12 Договору субпідряду у випадку дострокового розірвання Договору з вини або ініціативи будь-якої із Сторін або у випадку невиконання / неналежного виконання зобов`язань, Субпідрядник зобов`язаний протягом десяти (10) робочих днів з моменту направлення письмової вимоги Підрядника, але в будь-якому випадку до дня розірвання Договору повернути Підряднику суму сплаченого Підрядником авансу або будь-яких інших платежів передбачених Угодою, в повному обсязі, за винятком сум використаних за Роботи, матеріально-технічні ресурси, які фактично виконані і прийняті Підрядником на підставі Акту виконаних робіт.
Таким чином, враховуючи, що вартість фактично виконаних робіт становить 539 978,09 грн, а сума сплачених авансових платежів – 1 393 325,52 грн, Відповідач був зобов`язаний повернути Позивачу різницю сплачених авансових платежів в сумі 853 347,43 грн.
З матеріалі справи вбачається, що 10.11.2025 року відповідачем було повернуто 100 000,00 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.
Таким чином, залишок неповернутих авансових платежів на час звернення до суду склав 753 347,43 грн.
02.12.2025 року Позивач направив Відповідачу вимогу про повернення надлишково сплачених авансових платежів, що підтверджується листом вих. № 178, проте, відповідав відповіді не надав та кошти не повернув. 
За змістом статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19, постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 16.09.2022 року в справі № 913/703/20, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 року в справі № 910/12382/17).
Разом із цим, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 ГПК України).
Верховний Суд у постанові від 04.10.2022 року в справі № 910/13391/20 зробив висновок про те, що з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави, а тому наявні підстави для застосування положень статті 849 Цивільного кодексу України в сукупності із приписами статті 1212 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.09.2023 року в справі № 910/4725/22, від 06.02.2020 року в справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19 та від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18.
Як свідчать матеріали справи, Позивач, вже після розірвання договору звернувся у подальшому до суду з позовними вимогами про повернення авансу (попередньої оплати).
З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідач не надав суду доказів, що ним роботи були виконані у обсягах авансу, який він отримав від позивача. Доказів повернення авансу у повному обсязі відповідач також суду не надав.
Отже обставини щодо порушення відповідачем умов договору є такими, що підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 753347,43 грн, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо 3% річних та інфляційних.
Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Зокрема Верховний Суд вказав, що за змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до п. 11.12 Договору субпідряду у випадку дострокового розірвання Договору Субпідрядник зобов`язаний протягом десяти (10) робочих днів з моменту направлення письмової вимоги Підрядника повернути Підряднику суму сплаченого Підрядником авансу за винятком сум використаних за Роботи, матеріально-технічні ресурси, які фактично виконані і прийняті Підрядником на підставі Акту виконаних робіт.
З огляду на те, що 18.07.2025 було розірвано Договір генерального підряду, а відтак і Договір субпідряду, про що Відповідач був належним чином обізнаний, що підтверджується, зокрема, актами приймання-передачі виконаних робіт від 18.07.2025, та частковим поверненням авансових платежів у сумі 100000,00 грн, Відповідач зобов`язаний був повернути авансові платежі у строк до 01.08.2025.
Позивач нараховує 3% річних та інфляційні за період з 11.11.2025 по 15.02.2026 року.
Перевіривши періоди нарахування та відповідні розрахунки 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 6006,14 грн 3% річних та 9831,23 грн інфляційних є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що ТОВ «АСГАРД КОМПАНІ» за договором №07052025 від 07.05.2025 та угодами від 07.05.2025 №№1-4 до цього договору виконало робіт на більшу вартість, ніж сума отриманого ним від ТОВ «НК БУД» авансу, що зобов`язує ТОВ «НК БУД» оплатити ці роботи та, відповідно, позбавляє його права вимагати повернення сплаченого ним авансу.
З огляду на заперечення відповідача, суд звертає увагу на ту обставину, що між позивачем та відповідачем 18.07.2025 року було підписано акти приймання-передачі виконаних відповідачем робіт на загальну суму 539 978,09 грн.
Водночас, після 18.07.2025 року відповідачем не було направлено на адресу позивача жодних актів виконаних робіт у межах Договору, який є предметом розгляду даної справи, а також не було направлено жодних вимог про прийняття будь-яких додаткових робіт до моменту звернення позивача до суду.
Лише під час розгляду справи в суді, відповідачем було надано до суду акти виконаних робіт, які датовані березнем 2026 року, в той час, як договірні правовідносини між позивачем та відповідачем були припинені ще 18.07.2025 року.
Відповідно до п. 11.8 Договору підставою для здійснення оплати по Договору за фактично виконані Роботи є погоджений Сторонами Акт виконаних робіт передбачений Розділом 13 Договору. У випадку виявлення розбіжностей, помилок, невідповідності в Акті виконаних робіт, Підрядник має право затримати оплату вартості Робіт на період до моменту усунення цих порушень. Затримання оплати в описаному в цьому пункті випадку не вважається порушенням Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати Робіт.
Згідно з п.13.2. Договору протягом п`яти (5) робочих днів з дати завершення Робіт (дострокового припинення (розірвання) Договору) по Договору Субпідрядник готує Відомість обсягів робіт, яка має бути погоджена особою, яка здійснює технічний нагляд.
Пунктом 13.3. Договору на підставі погоджених технічним наглядом Відомостей обсягів робіт, протягом двох (2) робочих днів з дати погодження Відомостей обсягів робіт, Субпідрядник готує та передає Підряднику для погодження Акт виконаних робіт, та оформлену належним чином виконавчу документацію по Акту в повному об`ємі. Акт виконаних робіт та додатків до нього має складатися у чотирьох (4) екземплярах.
Відповідно до п. 13.5. Договору Акт виконаних робіт вважається узгодженим представником організації, що здійснює технічний нагляд за умови наявності його підпису на Відомостях обсягів робіт.
Згідно з п. 13.7 Договору Субпідрядник разом з Актом виконаних робіт передає Підряднику наступні документи з зазначенням підписів директора, і печаткою організації Субпідрядника:
акти на приховані роботи, виконавчі схеми і креслення за фактом виконання робіт з підписами представників служби технічного нагляду Підрядника на об`єкті (п.п. 13.7.1);
оригінали сертифікатів відповідності ТУ, ДСТУ, ГОСТам (в т.ч. пожежним і санітарним нормам) на устаткування і матеріали, закуплені і використані для виробництва робіт (п.п. 13.7.2);
завірені копії журналів виробництва робіт, журналу бетонних робіт, зварювальних робіт, реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці і питань пожежної безпеки (п.п. 13.7.3);
довідку вартості закуплених матеріалів та устаткування для будівельно-монтажних робіт, з обов`язковим наданням завірених копій первинної документації, яка підтверджує вартість придбаних матеріалів та устаткування (п.п. 13.7.4);
документи, що підтверджують гарантійні зобов`язання постачальника будівельних матеріалів і, у разі установки, устаткування (гарантійні талони,сертифікати), а також, при наявності, технічні паспорти, інструкції про правила експлуатації та інше (п.п. 13.7.5).
Відповідно до п. 13.8. Договору Підрядник зобов`язується протягом десяти (10) робочих днів після отримання від Субпідрядника Акту виконаних робіт розглянути цей Акт і за відсутності зауважень (заперечень) підписати його та один примірник Акту виконаних робіт повернути Субпідряднику. У разі наявності зауважень (заперечень) у підписанні Акту виконаних робіт Підрядником, останній зобов`язується у строки визначені цим пунктом Договору скласти і надати Субпідряднику мотивовану відмову від підписання Акту.
Таким чином, лише після виконання зазначених дій та належного оформлення документації може виникнути обов`язок підрядника щодо погодження актів виконаних робіт та їх оплати.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної процедури.
Як вже зазначалось судом, матеріали справи не містять жодних інших підписаних актів між позивачем та відповідачем, окрім як від 18.07.2025 року на суму 539 978,09 грн.
Таким чином, 18.07.2025 правовідносини між позивачем та відповідачем за Договором були припинені, та сторонами було визначено, що вартість робіт, які були фактично виконані відповідачем, складає 539 978,09 грн.
Більше того, як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2025 відповідачем частково повернуто невикористану суму авансових платежів у розмірі 100 000,00 грн, що не заперечується відповідачем, а також відповідачем не надано жодних заперечень проти вимоги позивача вих. №178 від 02.12.2025 про повернення надлишково сплачених авансових платежів.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не спростовано обставин виникнення у нього обов`язку щодо повернення коштів позивачу у сумі 753347,43 грн.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
З приводу інших аргументів, доводів та міркувань сторін, суд зазначає, що вони не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).
Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 79, 80, 81, 86, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард Компані" (адреса: 61037, м.Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 247, офіс 907; код ЄДРПОУ 42141140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НК БУД» (адреса: 02081, м. Київ, вул.Здолбунівська, будинок 7-Д; код ЄДРПОУ 38526899) 769244,80грн, з яких: 753347,43 грн - сума не повернутих авансових платежів, зроблених на виконання умов договору субпідряду № 07052025 від 07.05.2025; 6006,14 грн - 3% річних за період з 11.11.2025 по 15.02.2026; 9831,23 грн - втрати від інфляції за період з 11.11.2025 по 15.02.2026, а також 9230,94 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "07" травня 2026 р. 

Суддя		К.В. Аріт