Справа № 740/1263/26 
Провадження № 2/740/1383/26 

Р І Ш Е Н Н Я
з а о ч н е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за процентами за користування кредитом за період із 20.02.2025 по 15.02.2026 за кредитним договором № 21799 від 23.10.2024 у сумі 23000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.10.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21799, відповідно до якого сторони погодили, що кредит в розмірі 7000 грн. надається позичальнику строком на 730 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Позивачем зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, а відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує. У зв`язку з цим, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом за період з 20.02.2025 по 15.02.2026 у розмірі 23000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Вимоги дострокового повернення суми кредиту позивач не пред`являє. 
Ухвалою судді 17.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду 17.03.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Представник позивача – ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом вручення судової повістки засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання згідно з п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки в судове засідання не повідомила, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подала.
Враховуючи, що відповідачка згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлена, відзив не подала, причини неявки в судове засідання не повідомила, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.
23.10.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» укладено Кредитний договір № 21799 в електронній формі (а.с. 13-20).
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені цим договором. 
Згідно з п. 1.2 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 1,0 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка – 365,00 %).
Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з додатком № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 20 днів (п. 1.3 договору).
Згідно п. 2.1.1 кредитного договору, товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, установлених договором.
Відповідно до п. 4.4 кредитного договору в разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів сплатити заборгованість за простроченими нарахованими процентами, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати. 
Додатком № 1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, в якій між сторонами узгоджено детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів.
Кредитний договір з Додатками підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «581840».
Крім того, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «841972» підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо основних умов кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо (а.с.20-23)
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положення п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредит у ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», яке виконало свої обов`язки за договором та надало відповідачці кредит сумою 7000 грн., шляхом перерахування коштів на її платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» та інформацією, наданою 29.03.2026 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів. 
Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, згідно розрахунку заборгованості не здійснює своєчасне погашення процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 15.02.2026 прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 23000 грн, а строкова заборгованість за сумою кредиту - 6400 грн ( а.с. 24 - 30). 
При цьому позивач не пред`являє вимоги про дострокове повернення суми кредиту, а просить стягнути проценти за користування кредитом за період з 20.02.2025 по 15.02.2026 у сумі 23000 грн.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачка не надала суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов, доказів щодо обставин, які ураховуються при визначенні розміру суми заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням цих процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 20.02.2025 по 15.02.2026 в розмірі 23000 грн. підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд ураховує наступне. 
Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивачу правничу допомогу надано адвокатом Руденком К.В. на підставі договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 (а.с. 48-50)
Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 103 від 26.01.2026 та витягу з реєстру № 1 від 26.01.2026 до акта приймання-передачі наданих послуг № 103 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, вартість послуг адвоката за підготовку позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором № 21799 від 23.10.2024 становить 10 000 грн. 
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».
Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленої суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., а тому сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 4000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (код ЄДРПОУ 41466388, м. Київ бульв. Вацлава Гавела, 4) заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 20.02.2025 по 15.02.2026 за кредитним договором № 21799 від 23.10.2024 в розмірі 23 000 грн., судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а всього стягнути з неї 29 662 (двадцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь