ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 р.	Справа № 592/1513/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Алфьоров А.М., м. Суми, повний текст складено 30.04.26 року по справі № 592/1513/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду міста Суми з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – ДПП, відповідач), в якому просив суд:
- визнати дії інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону лейтенанта поліції Гаркуші Івана Васильовича Управління патрульної поліції в Сумській області – незаконними;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6577686, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн з підстав, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесеної відповідачем постанови серії ЕНА № 6577686, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн за порушення частини 1 статті 126 КУпАП, оскільки поліцейським не доведено, що зупинка транспортного засобу позивача обумовлена недотриманням водієм Правил дорожнього руху України, відповідно відсутні підстави для застосування до позивача санкцій, передбачених частиною 1 статті 126 КУпАП.
Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 30.04.2026 по справі № 592/1513/26 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції :
- постановити рішення, яким скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2026 по справі № 592/1513/26;
- визнати дії інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону, лейтенанта поліції Гаркуші Івана Васильовича, Управління патрульної поліції в Сумській області, незаконними;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6577686, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- закрити провадження у справі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції взагалі не досліджено підстави, обставини та докази законності зупинення транспортного засобу поліцейським, не надано таким діям поліцейського юридичної оцінки, що не може вважатись обґрунтованим.
На переконання позивача, зупинення транспортного засобу може здійснюватися поліцейським виключно з підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про національну поліцію». При цьому, зупинення у зв`язку із порушенням водієм Правил дорожнього руху має бути встановленим фактом та підтверджуватись фактичними доказами такого порушення, що не мало місця у спірних правовідносинах. 
Таким чином, за відсутності достатніх та належних доказів порушення позивачем ПДР, поліцейський не вправі зупиняти транспортний засіб та вимагати у водія пред`явлення документів для перевірки. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №6 86/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а, та отримала правове застосування у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 по справі № 592/2788/23. Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений і у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Повідомив, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 здійснювалась в межах Плану проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів за участю співробітників Служби безпеки України, поліцейських УПП в Сумській області ДПП, ТЦК та СП. Проведення зазначених заходів підтверджується офіційним листом Управління Служби безпеки України в Сумській області від 27.01.2026 щодо організації та взаємодії під час проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів. Отже, нормативною підставою для зупинки транспортного засобу позивача слугував пункт 7 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» (уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху). 
З огляду на те, що після зупинки автомобіля ОСОБА_1 на вимогу поліцейського апелянт не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471975, Clip 0- 00:00:30; 00:01:45; 00:02:55, лейтенант поліції Гаркуша І.В. обґрунтовано виніс оскаржувану постанову.
Зазначив, що вимоги апеляційної скарги щодо визнання незаконними дій лейтенанта поліції Гаркуші Івана Васильовича не підлягають задоволенню, оскільки за змістом положень частини третьої статті 286 КАС України такий спосіб захисту порушеного права не є належним.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомив, що про здійснення умежах плану проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів за участю співробітників Служби безпеки України, поліцейських УПП в Сумській області ДПП, ТЦК та СП дізнався лише у суді першої інстанції під час розгляду позову.
Зауважив, що постійно проживаючи у м. Суми позивач неодноразово зупинявся представниками поліції для перевірки документів у межах проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів, про що повідомлялось у момент зупинки. Жодних проблем у пред`явленні документів у такому випадку у нього не виникало. Поряд із тим, відсутність у спірних правовідносинах доказів порушення позивачем ПДР, що є встановленим фактом, призвело до відмови у пред`явленні таких документів, адже свідчить про незаконність дій та вимог поліцейського.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою системи “Електронний суд” та шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада".
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6577686 від 28.01.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 28.01.2026 о 10 год. 44 хв. в м. Суми по вул. Харківська, 38, він, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є помилковими і необґрунтованими.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII).
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
На виконання пункту 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 35 Закону № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до листа Служби безпеки України від 27.01.2026 № 401 «Щодо організації взаємодії під час проведення АТКЗ» Управлінням СБУ в Сумській області, у межах Плану проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів (далі – АТКЗ), на території України (умовне найменування «ПРОМІНЬ-Україна»), з метою виявлення та нейтралізації осіб, причетних до протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, запобігання проникненню ДРГ та інших осіб, які діють в інтересах противника на території оперативного (контррозвідувального) забезпечення для вчинення дій терористичного (диверсійного) характеру, 28.01.2026 та 11.02.2026 сплановано проведення АТКЗ у окремо визначених районах м. Суми. 
З урахуванням зазначеного, залучено особовий склад УПП в м. Суми для здійснення патрулювання під час проведення АТКЗ.
Відповідно до розстановки сил та засобів Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП, задіяних до АТКЗ на 28.01.2026, затвердженої начальником УПП ДПП в Сумській області підполковником поліції Калюжним Олексієм, інспектор патрульної поліції Гаргуша І.В. (який виносив оскаржувану постанову) ніс службу у м. Суми з 07 год 00 хв.
Отже, фактичною підставою для зупинки 28.01.2026 близько 10 год 44 хв в м. Суми по вул. Харківська, буд. 38 транспортного засобу позивача було виконання Плану проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів з метою виявлення та нейтралізації осіб, причетних до протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, запобігання проникненню ДРГ та інших осіб, які діють в інтересах противника на території оперативного (контррозвідувального) забезпечення для вчинення дій терористичного (диверсійного) характеру у відповідності до листа Служби безпеки України від 27.01.2026 № 401 «Щодо організації взаємодії під час проведення АТКЗ», а нормативною – пункт 7 статті 35 Закону № 580-VIII - уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були наявні правові підстави для зупинки 28.01.2026 транспортного засобу позивача з метою перевірки документів, що спростовує припущення ОСОБА_1 про зворотне.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України “Про дорожній рух”.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України “Про дорожній рух” учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону України “Про дорожній рух” визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР України.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України “Про дорожній рух” встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
На виконання пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).
Пунктом 2.4 «а» ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон);
в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком “Діти”;
г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України “Про автомобільний транспорт”, “Про дорожній рух” та “Про перевезення небезпечних вантажів” (далі - спеціальні правила);
ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”;
д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака “Водій з інвалідністю” - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП, з посиланням на те, що ОСОБА_1 28.01.2026, керуючи транспортним засобом не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт «а» пункту 2.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 126 КАС України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до статті 31 Закону № 580-VIII полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Для забезпечення публічної безпеки і порядку поліція може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (ст. 40 Закону № 580-VIII).
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Так, на підтвердження наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, до матеріалів справи відповідачем долучено відеозапис із нагрудної камери поліцейського, посилання на який містяться у оскаржуваній постанові.
Дослідивши вказаний відеозапис, колегією суддів встановлено, що після зупинки транспортного засобу позивача працівник патрульної поліції представився та озвучив підставу зупинки – відпрацювання антитерористичних (контрдиверсійних) заходів, після чого запропонував ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.
Як вбачається із вказаного відеозапису, позивач категорично відмовився пред`являти документи з посиланням на відсутність правових підстав для зупинки транспортного засобу.
У подальшому (0:51:37) ОСОБА_1 надав посвідчення водія, однак реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс не пред`явив.
Колегія суддів враховує, що наявним в матеріалах справи відеозаписом чітко підтверджено факт категоричної відмови ОСОБА_1 у наданні інспектору патрульної поліції реєстраційного документа на транспортний засіб та страхового полісу.
При цьому, відмова у виконанні вимоги поліцейського з посиланням на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є неприйнятною, адже як вже було з`ясовано, 28.01.2026 працівниками патрульної поліції реалізовувався План проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів з метою виявлення та нейтралізації осіб, причетних до протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, запобігання проникненню ДРГ та інших осіб, які діють в інтересах противника на території оперативного (контррозвідувального) забезпечення для вчинення дій терористичного (диверсійного) характеру, що у розумінні пункту 7 статті 35 Закону № 580-VIII надавало інспектору патрульної поліції здійснити зупинки транспортного засобу позивача з метою проведення перевірки.
Щодо процедури розгляду справи, з дослідженого відеозапису колегією суддів встановлено, що справу розпочато з представлення поліцейського, який розглядав цю справу, оголошено, яка справа розглядається, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи, його права і обов`язки, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, яким передбачено відповідальність, санкцію, яка застосовується до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанову про адміністративне правопорушення проголошено особі відразу на місці розгляду справи, з роз`ясненням його права на оскарження цієї постанови та дій поліцейського, у разі незгоди з ними.
Таким чином, інспектором патрульної поліції дотримано всі вимоги до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення підпункту «а» пункту 2.4 ПДР України підтверджено належними і допустимими доказами, а тому слід вважати доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, що в свою чергу підтверджує, що оскаржувана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно.
Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6577686, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2026 по справі № 592/1513/26 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко