ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 757/17649/25-ц
провадження № 2/753/2328/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника позивача - адвоката Ламзи Д.В., розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року адвокат Забуга Володимир Вікторович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2013 року на день смерті ОСОБА_3 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_1 є падчеркою  ОСОБА_3 та вони разом проживали з 2013 року та до його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , де позивачці належить 3/8 частки квартири.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 позивачка звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини після його смерті, однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право спільного проживання з спадкодавцем.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року матеріали справи передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 757/17649/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 липня 2025 року.
17 липня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 17 вересня 2025 року.
17 вересня 2025 року представник позивача подав клопотання про врахування позиції відповідача та клопотання про винесення окремої ухвали щодо встановлення місця проживання відповідача.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року відкладено підготовче засідання на 29 жовтня 2025 року, залучено до участі у справі як співвідповідача Київську міську раду.
06 жовтня 2025 року Київська міська рада подала відзив на позовну заяву, у якому просила ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства та поданих доказів.
08 жовтня 2025 року представник позивача подав відповідь на відзив.
13 жовтня 2025 року від Київської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року підготовче провадження у справі № 757/17649/25-ц закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, викликано як свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , батьками якої записані: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_8 . 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 18 травня 1979 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено шлюб, прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_9 . Також, як слідує з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , вказані особи повторно уклали шлюб 03 липня 1998 року. 
21 грудня 2021 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті заповів всю належну йому частину квартири під АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право - ОСОБА_1 . Заповіт засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1152.
Як слідує з Інформації про задеклароване зареєстроване місце проживання особи, з 23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До цього - з 28 січня 1997 року позивачка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 04 січня 2022 року.
15 червня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Шостої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . 
Постановою державного нотаріуса від 15 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про прав на спадщину за заповітом.
Зі змісту вказаної постанови також слідує, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитана як свідок ОСОБА_5 повідомила, що позивачку здає дуже давно та проживала протягом 7 років (у період з 2015 по 2022 рік) поруч по АДРЕСА_4 . Вказала, що у 2017 році померла мати позивачки, вона була вже з деменцією і через це позивачка постійно була з нею та допомагала. Крім цього почалися проблеми зі здоров`ям у вітчима і позивачка постійно була з ним, намагалася всіляко йому допомоги, викликала лікарів, зокрема вітчиму хотіли ампутувати ногу, але у нього було слабке серце і лікарі відмовляли робити операцію. Як зазначила свідок, ОСОБА_3 до останніх днів з допомогою позивачки виходив на вулицю, проте останні 2 тижні до смерті вже не міг, був акуратним, утримував себе у чистоті, голився, ОСОБА_10 викликала йому перукаря. Також ОСОБА_10 їздила на поховання вітчима у Чернігівську обл. Свідок вказала, що ОСОБА_3 не можна було надовго залишати самого, у нього була аденома простати і він потребував постійного догляду, іноді свідок допомагала ОСОБА_10 у цьому. Щодо ведення спільного господарства свідок показала, що ОСОБА_10 займалася домашнім господарством, робила закупки продуктів, організовувала свята, замінила вікна у квартирі, хотіла зробити душову кабіну для вітчима, однак майстри не рекомендували це робити через проблеми з комунікаціями. Свідок підтвердила, що ОСОБА_3 не любив чужих людей та нікого не хотів наймати, а тому ОСОБА_10 була вимушена бути разом з ним і спільно вони проживали років 7. Щодо наявності у ОСОБА_3 інших родичів, свідок зазначала, що про це їй не відомо. 
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. 
Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як встановлено частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).
Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 646/1310/20).
Як вказано у пунктах 37, 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 466/11802/21, При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Таким чином необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявність між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років, тобто починаючи щонайменше з січня 2017 року. 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Оцінюючі надані позивачкою докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження встановлюваного факту, оскільки вони підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як осіб, які складали сім`ю, не менш як п`ять років - принаймні з 2017 року, пов`язаність їх спільним побутом, ведення ними спільного господарства, наявність між ними взаємних прав і обов`язків у цей період. Наявність спільного проживання однією сім`єю вказаних осіб з 2013 року як це просить становити позивачка матеріалами справи не підтверджується і позивачкою не доведено.
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 4, 12-13, 78-81, 141, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання задовольнити частково.
Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
В іншій частині - у задоволенні позову відмовити.
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );
Відповідач-1:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідач-2: Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, код ЄДРПОУ 22883141).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя          Олександр ЯКУСИК