Справа № 691/339/26 
Провадження № 2/691/768/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

22 травня 2026 року 	м. Городище	

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Шаповал Т. С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду м. Городище цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР"  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

В березні 2026 року представник позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" Колеснікова І. О. звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та позичальником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 10.10.2024 - 100001033. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.10.2024, на строк 98 днів з дати його надання, на умовах, вказаних в заявці. Всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилася заборгованість у розмірі 13620,00 грн, що складається з: тіла кредиту - 6000 грн, процентів - 3780 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 900 грн, неустойки 2940 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача, та суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи доказами. Позивач ТОВ "Споживчий центр" не заперечує проти заочного розгляду справи.
Ухвалою від 27 березня 2026 року в даній цивільній справі відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи, за даними АТ "Укрпошта", рекомендований лист R067157293939 (відмітка: повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання) та норм ЦПК України, повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. 
Ураховуючи наведене, суд вважає, за можливе здійснити розгляд справи по суті заявлених позовних вимог, за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, з урахуванням відсутності будь яких заяв (клопотань) сторін, суд установив наступні обставини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Судом встановлено, що 10.10.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 10.10.2024 - 100001033 (кредитної лінії). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 98 днів з дати його надання, процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі - "чергові періоди"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Дата повернення кредиту – 15.01.2025. 
Також умовами договору визначено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 5% від суми кредиту - 300,00 грн, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості – 300 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, нарахування неустойки: 60,00 грн за кожен день невиконання/неналежне виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Даний договір ОСОБА_1 підписано електронним цифровим підписом Е132, в тому числі, Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), Заявку кредитного договору, Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), Інформаційне повідомлення позичальника, якими підтверджено укладення кредитного договору. Та, з метою отримання кредитних коштів, відповідач вказав реквізити електронного платіжного засобу 5168-7451-2342-1825, свої анкетні (паспортні) дані.
ТОВ "Універсальні платіжні рішення", яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012) у листі Вих. № 1-2402 від 24.02.2026 року, повідомило ТОВ "Споживчий Центр", про успішний переказ коштів 10.10.2024 14:10:18 на суму 6000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 533938841, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 10.10.2024 - 100001033.
Отже, ТОВ "Споживчий Центр" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти на загальну суму 6000,00 грн.
Натомість, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.10.2024 - 100001033 від 10.10.2024 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 13 620,00 грн, з них: основний борг 6000 грн; проценти 3780 грн, які нараховані за період з 10.10.2024 по 15.01.2025; додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) 900 грн; неустойка 2940 грн.
Отже, між сторонами виник спір щодо виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Тобто, установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (частина 2 статті 509 ЦК України). 
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до статті 526, частини 1 статті 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 599, 625 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складає 13620 грн, та її складові відображені у наданій довідці-розрахунку, який суд вважає належним та допустимим доказом у справі.
Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов’язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Підстав для зменшення/відмови розміру заборгованості в частині нарахованої додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) судом не встановлено, оскільки нарахування останньої здійснено відповідно до умов договору з якими відповідач погодився при його укладенні.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн; простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 3780 грн; комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 900,00 грн, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. 
Що стосується стягнення неустойки у розмірі 2940 грн суд зазначає наступне.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Закону України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та на момент винесення рішення продовжує діяти.
Оскільки кредитний договір № 10.10.2024 - 100001033 був укладений сторонами 10.10.2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 2940,00 грн не може бути стягнута із відповідача, оскільки відповідач звільнений нормою закону від обов`язку такої сплати, та нарахована неустойка підлягає списанню позивачем.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10 680,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2087,70 грн (78,41%).
Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд вказаної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 553, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4, 5, 12, 19, 81, 83, 141, 247, 263, 264, 265, 273, 274, 279, 280, 352, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (ЄДРПОУ 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А), заборгованість за кредитним договором № 10.10.2024 - 100001033 (кредитної лінії) від 10.10.2024 року, в розмірі 10 680,00 грн (десять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), з них: тіло кредиту - 6000 грн, проценти - 3780 грн, додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 900 грн, та суму сплаченого судового збору в розмірі 2087,70 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Городищенським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Суддя 	Л. П. Синиця