ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/580/25 пров. № А/857/19660/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (судді Подлісної І.М.., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернопіль) у справі №500/580/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 03.02.2025 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 23.12.2010 року пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61 відсотка відповідних сум грошового забезпечення.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2013 по 30 вересня 2014 рок і на день звільнення мають вислугу років 21 календарний рік 6 місяців і більше. Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Відповідно до пункту до пункту «б» статті 13 зазначеного Закону, пенсії призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). Відповідно до наказу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Тернопільській області № 334 о/с від 22.12.2010 року загальний трудовий стаж позивача складає 22 роки 11 місяців 03 дні та календарна вислуга становить 21 рік 06 місяців 13 днів тому розмір пенсії обчислено у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення. Враховуючи зазначене, позивачу призначено пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а розмір пенсії розрахований відповідно до пункту «б» статті 13 вищевказаного Закону. Таким чином, розмір пенсії позивача обчислено у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення. Судом першої інстанції не враховано, що збільшення на 5% пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачене.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 23 грудня 2010 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію в розмірі 56 % сум грошового забезпечення, яку призначено за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Наказом Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Тернопільській області № 334 о/с від 22.12.2010 року ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п.64 “Б” (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України від 29.07.1991 року. Вислуга років на день звільнення складає: календарна - 21р., 06 міс., 13 дн., а пільгова - 22 р., 11 міс., 03 дн. Підстава: рапорт, висновок про звільнення, свідоцтво про хворобу ВЛК УМВС України в Тернопільській області від 29.11.2010 року. Зазначене підтверджується витягом з наказу УМВС України в Тернопільській області від 22.12.2010 року № 334 о/с, протоколом за пенсійною справою 1903001642 (МВС) від 23.12.2020.
29 листопада 2010 року Військово-лікарська комісія УМВС України в Тернопільській області за розпорядженням СКЗ ТМВ УМВС України в Тернопільській області здійснила медичний огляд підполковника міліції, заступника начальника відділу з кадрового забезпечення Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1 , за наслідками якого встановлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Постанова військово-лікарської комісії про придатність до служби в органах внутрішніх справ (придатності до військової служби), службі по посаді (службі по військовій спеціальності) та ін. На основі ст. ст. 406, 396.41 в, 55в графи 1 Розпису хвороб і фізичних недоліків (наказ № 85 від 06.02.2001 р. МВС України): Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
На підставі свідоцтва про хворобу №443 від 29.11.2010 року ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за п. 64 “Б” (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України від 29.07.1991 року.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунку призначеної йому пенсії.
Відповідач відмовив позивачеві у здійсненні такого перерахунку.
Не погоджуючись з таким діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст. 63 Закону № 2262-ХІІ із змісту якої видно, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. 
Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2013 по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу років 21 календарний рік 6 місяців і більше. 
Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсії призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України. 
Відповідно до пункту «б» статті 13 зазначеного Закону, пенсії призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). 
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-XII, в редакції на час призначення пенсії позивачу) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Колегія суддів зауважує, що для визначення відсотку грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення розміру пенсії - 26% чи 61%, визначальне значення мала форма звільнення зі служби, а саме - у відставку чи у запас.
Пункт 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. № 114 (далі - Положення №114) встановлено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом №2232 для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом №2232 для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку). 
Згідно з пунктом “б” статті 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.
Відповідно до пункту 65 “б” Положення №114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби “в запас” і “у відставку” є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.
Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом №2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість, звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
З матеріалів справи слідує, що із змісту витягу з наказу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Тернопільській області № 334 о/с від 22.12.2010 року ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п.64 “Б” (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України від 29.07.1991 року. Вислуга років на день звільнення складає : календарна - 21р., 06 міс., 13 дн., а пільгова - 22 р., 11 міс., 03 дн. Підстава: рапорт, висновок про звільнення, свідоцтво про хворобу ВЛК УМВС України в Тернопільській області від 29.11.2010 року. Зазначене підтверджується витягом з наказу УМВС України в Тернопільській області від 22.12.2010 року № 334 о/с, протоколом за пенсійною справою 1903001642 (МВС) від 23.12.2020.
При цьому, на момент призначення пенсії позивачу пункт “а” частини 1 статті 13 Закону № 2262-XII передбачав, що пенсії за вислугу років військовослужбовцям призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, які мають вислугу 20 років і більше (пункт “а” статті 12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскільки позивачу, який звільнений в запас з органів внутрішніх справ відповідно до пункту "б" статті 64 (через хворобу), пенсійним органом правильно обчислено пенсію у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення.
Крім того, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей” від 23.12.2015 № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Водночас, з 01.01.2016 не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №580-VIII внесено зміни в пункт “а” статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту “а” частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону №580-VIII.
Як встановлено у справі, що розглядається, позивач звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 “Б” (через хворобу ) 17.04.2010, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13 Закону № 2262-XII, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 05.02.2021 у справі № 1.380.2019.000262, від 11.03.2021 у справі № 1.380.2019.002722, від 13.04.2022 у справі №0540/6069/18-а, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів дійшла висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в перерахунку та виплаті позивачу пенсії за вислугою років з урахуванням 5 % звільнення через обмежений стан здоров`я, тобто в розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення, така відмова є правомірною, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову, з вищевикладених мотивів, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №500/580/25 - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Ільчишин 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 29.05.26