Справа № 712/2456/23 
Провадження № 2/946/641/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (далі - АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2022 року о 8:20 в м. Покровськ, біля шляхопроводу станції «Нової» водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу та скоїв наїзд на транспортний засіб «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП завдано матеріальні збитки, при цьому ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.36 Правил дорожнього руху України. 24.07.2022 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 27.09.2022 року постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 204/6483/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 12.08.2022 року експертом -автотоварознавцем Крутінь В.І. (свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009 року) проведено автотоварознавче дослідження автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . У Висновку експерта №9205 зазначено, що загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок від ДТП, становить 448 243,74 грн. Окрім того, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_1 був вимушений скористатися послугою технічної допомоги - евакуацією несправного автомобіля з місця ДТП, міста Покровськ до міста Дніпро. Витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки склали 13500 грн, що підтверджується актом виконаних робіт №10 та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 від 24.07.2022 року. Внаслідок ДТП, ОСОБА_1 , отримав закриту поєднану черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, закрита травма грудної клітини, перелом 6 ребра по задньо-паховій лінії, різані поверхневі рани лівого передпліччя, що підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного хворого. Отже, винною особою у завданні матеріальної шкоди позивачу є ОСОБА_2 . За інформацією офіційного сайту Моторно-транспортного страхового бюро України, яке є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам, транспортний засіб «GREAT WALL SAFE» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_6 ) є застрахованим страховою компанією АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 30035289), поліс № АР5933268. 25.07.2022 року ОСОБА_1 подав заяву до Голови Правління АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про страхове відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 пошкодженого внаслідок від ДТП. На сьогоднішній час, жодної виплати страховою компанією позивачу, як і самим ОСОБА_2 , проведено не було. Відповідно до довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 08.05.2022 року № 762 (далі - Довідка) та постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2022 року по справі № 204/6483/22 ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Код НОМЕР_7 ). Отже, водій ОСОБА_2 , як винуватець ДТП, та особа, яка завдала шкоди позивачу, повинен відшкодувати ОСОБА_1 , власнику транспортного засобу «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , в повному обсязі шкоду. Загальна вартість матеріальних збитків становить 448243,74 грн., відповідно до висновку експертно-автотоварознавця ОСОБА_3 від 12.08.2022 року №9205. ОСОБА_2 з 27.03.2022 року приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, і тому це підтверджує, що ОСОБА_2 станом на 24.07.2022 року був при виконанні ним своїх службових обов`язків, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_8 Міністерства оборони України (Код НОМЕР_7 ). У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не відшкодував шкоду ОСОБА_1 завдану ним внаслідок ДТП, яке сталося 24.07.2022 року о 8:20 в м. Покровськ, відшкодування шкоди, згідно законодавства, покладається також на військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Код НОМЕР_7 ) військовослужбовцем якої є ОСОБА_2 3 21.09.2019 року страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування відповідно до Розпорядження страхування цивільно-правової відповідальності Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 року №538 (в редакції, яка діяла на момент страхування), встановлені у розмірі: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, незалежно від кількості потерпілих; - 260 000 грн. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну майну потерпілих 130 000 грн. на одного потерпілого, але не більше 650 000 грн. на одну страхову подію. Станом на 17.02.2023 року АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» не відшкодовано шкоду ОСОБА_1 , завдану ним внаслідок ДТП, яке сталося 24.07.2022 року о 08:20 в м.Покровськ. 12.08.2022 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 проведено автотоварознавче дослідження автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . У висновку експерта №9205 зазначено, що загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 448243,74 грн. Враховуючи, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну ОСОБА_1 , яка підлягає відшкодуванню АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» складає 130 000 тис грн., то повне відшкодування шкоди завданої ОСОБА_2 , з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код НОМЕР_7 ) складає 318 243,74 грн. та 13 500, за послуги евакуатора, разом – 331743,74 грн. Позивачем також зазначено, що внаслідок дій ОСОБА_2 , він отримав душевні та моральні страждання, через пошкодження належного йому майна, неможливість тривалий час відновити пошкоджені транспортні засоби, неможливість експлуатації належного йому майна, який останній використовував у ведені господарської діяльності, також був порушений нормальний ритм життя позивача, викликаний необхідністю шукати додаткові кошти на ремонт автомобіля, а також, завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , а саме, закрита поєднана черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, закрита травма грудної клітини, перелом 6 ребра по задньо-паховій лінії, різані поверхневі рани лівого передпліччя, що підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного хворого, внаслідок чого він не міг працювати. Позивач оцінює розмір моральних страждань в сумі 30 000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з:
-АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» страхове відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 130 000 грн.;
-з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 318 243,74 грн. та витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 13 500 грн.;
-з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 
-з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ОСОБА_2 судові витрати.
02.08.2023 року та 26.04.2024 року представник військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України надав суду відзиви на позовну заяву (а.с.166-167, 234-235 т.1), в яких вказав, що на момент здійснення ДТП 24.07.2022 року ОСОБА_2 дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , але не виконував службові обов`язки під час здійснення ДТП, а також, керував своїм особистим транспортом, а саме, «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та здійснив наїзд на транспортний засіб «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . Транспортний засіб «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ніколи не належав військовій частині НОМЕР_1 на праві власності. Також, ніколи не перебував у військовій частині НОМЕР_1 на іншій правовій підставі (оренда, лізинг, застава тощо). Таким чином, військова частина НОМЕР_1 , як юридична особа, не несе відповідальність за вчинене правопорушення фізичною особою. Крім того, ОСОБА_2 був звільнений з військової частини НОМЕР_1 з 13.02.2023 року за ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року. Отже, з військової частини не може бути стягнуто на користь ОСОБА_1 будь-які грошові кошти, ні матеріальної, ні моральної шкоди, тому, у задоволенні позовних вимог позивача до військової частини НОМЕР_1 просить відмовити у повному обсязі. 
30.05.2024 року представник позивача надав суду пояснення по справі, в яких вказав щодо твердження відповідача військової частини НОМЕР_1 про те, що транспортний засіб не перебував на правовій підставі у власності або користуванні військової частини НОМЕР_1 , що у відповідності до вимог ст. 1172 ЦК України факт права власності роботодавця на транспортний засіб, яким керував працівник при ДТП, не передбачено законодавством як обов`язкову вимогу, обов`язковою вимогою законодавства для застосування ст. 1172 ЦК України є факт наявності трудових (службових) обов`язків працівника, при виконанні яких сталось ДТП. Щодо твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 не виконував жодних обов`язків військової служби, які передбачені законом, завдання шкоди відбулось не в зв`язку з виконанням ним його обов`язків, як військовослужбовця. На відміну від цивільної роботи, військова служба має особливий характер проходження, що передбачає постійний характер, оскільки лише окремими актами в обов`язковому порядку затверджується звільнення з військової служби та інші підстави для звільнення від виконання службових обов`язків. Але відповідачем до відзиву було долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №56 від 01.05.2022 року, яким підтверджується, що солдат ОСОБА_2 з 01.05.2022 року був прийнятий на службу і приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 . Вважає, що до моменту прийняття наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, останній вважається таким, що проходить військову службу. З наведеного вбачається, що завдання шкоди відбулось під час проходження служби та виконання службових обов`язків, що підтверджується матеріалами справи, оскільки у період вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував на службі і виконував службові обов`язки. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.17-19 т.2). 
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.08.2023 року направлено цивільну справу №712/2456/23 за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с.191-194 т.1).
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 21.09.2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №712/2456/23 (а.с.206 т.1).
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.52 т.2).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. 
Представник відповідача АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань по справі суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Судом встановлено, що 24.07.2022 року о 8:20 в м. Покровськ, біля шляхопроводу станції «Нової» водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу та скоїв наїзд на транспортний засіб «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП завдано матеріальні збитки, при цьому ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.36 Правил дорожнього руху України. 
Дані обставини встановлені постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2022 року по справі № 204/6483/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.15-16 т.1).
Відповідно до довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 08.05.2022 року № 762 (далі - Довідка) ОСОБА_2 з 27.03.2022 року є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Код НОМЕР_7 ) (а.с.69 т.1).
Згідно повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2023 року №5012/1 ОСОБА_2 звільнено з військової служби згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 року №44 (за сімейними обставинами) (а.с.126, 169 т.1)
Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях №31/30-15-9578-2025 від 25.06.2025 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 24.07.2022 року, автомобіль «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_6 , 2005 року випуску зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 ОСОБА_1 є власником автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.2 т.2).
Висновком автотоварознавчого дослідження автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , складеним експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 (свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009 року) 12.08.2022 року, № 9205, встановлено, що загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «RENAULT MASTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок від ДТП, становить 448 243,74 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля становить 161775,09 грн. (а.с.17-25 т.1).
Відповідно до акту виконаних робіт №10 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 10 від 24.07.2022 року ОСОБА_1 поніс втрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки (з місця ДТП, міста Покровськ до міста Дніпро) у розмірі 13500 грн. (а.с.67, 68 т.1).
Отже, судом встановлено, що з вини ОСОБА_2 завдано матеріальної шкоди позивачу.
Положеннями ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За інформацією офіційного сайту Моторно-транспортного страхового бюро України, яке є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам, транспортний засіб «GREAT WALL SAFE» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_6 ) станом на 17.02.2023 року є застрахованим страховою компанією АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 30035289), поліс № АР5933268, є укладеним але не діє. Страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 05.10.2022 року. (а.с.70 т.1).
Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 звернувся 26.07.2022 року до голови Правління АТ «СК «Мега – гарант» з метою отримання відшкодування шкоди завданої йому в результаті ДТП 24.07.2022 року, яка сталася з вини ОСОБА_2 (а.с. 84-85 т.2) 
Також 26.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до голови Правління АТ «СК «Мега – гарант» з заявою про страхове відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу під час дорожньої пригоди 24.07. 2022 року. (а.с. 86 т.2)
Згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 N 538 встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 130 тис. грн. на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну майну потерпілих.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).
Як вбачається з відповіді №1592658 від 22.07.2025 року з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань АТ «СК «Мега – гарант» перебуває в стані припинення.(а.с. 102)
Однак, у разі нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу Моторного (транспортного) страхового бюро України, страховик зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього. МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише в разі визнання його банкрутом та/або ліквідації як юридичної особи за умови недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц.
В порядку визначеному ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
За загальними правилом частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
Згідно з частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Так, стаття 1187 Цивільного кодексу України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц викладено висновок, згідно з яким особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Тлумачення частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України свідчить про те, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Отже, виконання обов`язків військової служби пов`язано із перебуванням військовослужбовця у певному місці, у певний час або виконанням ним наказу командира (начальника) чи обов`язку служби.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 станом на момент ДТП виконував наказ командира (начальника) чи інші обов`язки військової служби, що виключає відповідальність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.
Частиною 8 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів, які належать військовим частинам, об`єднанням чи організаціям, що входять до складу Збройних Сил України здійснює уповноважений орган Міністерства оборони України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 № 1032 затверджено Порядок відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України (далі – Порядок), який визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація), ведення обліку транспортних засобів, які закріплені за військовими частинами, закладами, установами та організаціями, що входять до складу Збройних Сил (далі - військові частини), та зняття їх з обліку.
Пунктом 2 Порядку визначено, що реєстрація транспортного засобу Збройних Сил (далі - транспортний засіб) полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних з перевіркою відповідних документів, закріпленням номерного знака, звіркою і у разі потреби дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин (кузова, шасі, рами, двигуна), оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційного документа - технічного талона транспортного засобу Збройних Сил (далі - технічний талон), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 № 47. Облік зареєстрованих транспортних засобів ведеться шляхом накопичення, узагальнення та зберігання інформації про такі транспортні засоби у базі даних уніфікованої електронно-облікової системи Збройних Сил.
Згідно з пунктом 3 Порядку реєстрація транспортних засобів, ведення обліку зареєстрованих транспортних засобів та зняття їх з обліку здійснюється уповноваженим органом Міноборони - військовою інспекцією безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах та її структурними підрозділами (далі - підрозділи військової інспекції безпеки дорожнього руху).
За приписами пунктів 13, 14 Порядку на транспортний засіб, зареєстрований підрозділом військової інспекції безпеки дорожнього руху, видається технічний талон. Облік і видача бланків технічних талонів здійснюються в порядку, визначеному Міноборони. Інформація про транспортні засоби військових частин, що зареєстровані підрозділами військової інспекції безпеки дорожнього руху, вноситься до бази даних уніфікованої електронно-облікової системи Збройних Сил у порядку, визначеному Міноборони. Інформація про реєстрацію (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подається Головною військовою інспекцією безпеки дорожнього руху територіальному органу з надання сервісних послуг МВС для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру.
Оскільки, згідно відповіді Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях №31/30-15-9578-2025 від 25.06.2025 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 24.07.2022 року, автомобіль «GREAT WALL SAFE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_6 , 2005 року випуску зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України не являється володільцем цього транспортного засобу.
З урахуванням викладеного військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України не підпадає під визначення поняття «власник транспортного засобу», що наведене в пункті 1.6 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому не може відповідає за шкоду, завдану військовослужбовцем ОСОБА_2 , під час перебування ним у списках особового складу військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України згідно із положеннями статей 1172, 1187 Цивільного кодексу України.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» страхового відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 130 000 грн., та з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 318 243,74 грн. та витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 13 500 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України необхідно відмовити.
Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 в розмірі 30 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях які особа отримала в наслідок ушкодження здоров`я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях які особа зазнала в зв`язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації.
Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивач обґрунтовує завдання йому внаслідок дій ОСОБА_2 , душевних та моральних страждань, через пошкодження належного йому майна, неможливість тривалий час відновити пошкоджені транспортні засоби, неможливість експлуатації належного йому майна, яке він використовував у ведені господарської діяльності, також був порушений нормальний ритм життя позивача, викликаний необхідністю шукати додаткові кошти на ремонт автомобіля, а також, завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , а саме, закрита поєднана черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, закрита травма грудної клітини, перелом 6 ребра по задньо-паховій лінії, різані поверхневі рани лівого передпліччя, що підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного хворого, внаслідок чого не міг працювати. Позивач оцінює розмір моральних страждань в сумі 30 000 грн.
Судом встановлено, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті ДТП позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, та завдання шкоди його здоров`ю. При цьому враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій відповідача ОСОБА_2 , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача ОСОБА_2 в завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 15 000 грн.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» страхового відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 130 000 грн., та ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 318 243,74 грн. та витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 13 500 грн., та ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. В задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. 
Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 4617,44 грн. (а.с. 8 т.1).
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (95,69 %), а саме, з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» у розмірі 2308,72 грн., та з ОСОБА_2 у розмірі 2209,21 грн. 
Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 979, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_2 , акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», код ЄДРПОУ: 30035289, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , страхове відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 130 000,00 (сто тридцять тисяч гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 318 243,74 (триста вісімнадцять тисяч двісті сорок три гривні сімдесят чотири копійки) гривень та витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», код ЄДРПОУ: 30035289, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , судові витрати у розмірі 2308,72 (дві тисячі триста вісім гривень сімдесят дві копійки) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , судові витрати у розмірі 2209,21 (дві тисячі двісті дев`ять гривень двадцять одна копійка) гривень.
В позові ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування шкоди – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: 	Т.П.Пащенко