Справа № 595/1661/25
Провадження № 2/595/64/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третіх осіб на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «БАНК ФОРВАРД» та третіх осіб на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №000582954 від 11.10.2012, укладеним між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що у листопаді 2025 року вона дізналася, що стосовно неї винесено виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. щодо стягнення в користь АТ «БАНК ФОРВАРД» 28 639,38 грн. Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 30.10.2019 ВП №60452607 щодо позивачки відкрито виконавче провадження про стягнення в користь АТ «БАНК ФОРВАРД» 28 639,38 грн. Ознайомившись із виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., вважає, що його вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Позивачка заперечує факт наявності заборгованості перед ПАТ «Банк Руский Стандарт» та АТ «БАНК ФОРВАРД», оскільки вона виконала договірні зобов`язання згідно з кредитним договором. Посилається на те, що нотаріус вчиняє написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Зі змісту виконавчого напису, вчиненого 21.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., слідує, що під час його вчинення нотаріус керувався ст.ст.87,91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Зазначає, що на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. На підставі наведеного, вважає, що відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року залучено до участі справі співвідповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити.
Представник відповідача АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, згідно поданої заяви просить судове засідання здійснювати без участі представника АТ «Банк Форвард». У заяві зазначено, що на підставі рішення Правління НБУ від 07.03.2023 №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «БАНК ФОРВАРД» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 № 276 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД» та делегування повноважень ліквідатора банку, розпочата процедура ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД». Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29.12.2025 № 1254 вирішено повноваження під час ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з 01.01.2026 здійснювати Фондом безпосередньо. При цьому, будь-яка інформація щодо зобов`язань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 000582954 від 11.10.2012 перед АТ «БАНК ФОРВАРД» в ЄОІС — відсутня.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, а саме судової повістки до електронного кабінету.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, на адресу суду повернулися конверти із судовою повісткою із зазначенням «адресат відсутній».
Третя особа приватний виконавець Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. 
Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.
21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №5946, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 100582954 від 11.10.2012, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено простроченням платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.12.2017 по 22.01.2018. Сума повної заборгованості складає 27789,38 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» отримано плати із стягувача АТ «БАНК ФОРВАРД» в розмірі 850 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 28639,38 грн.
30 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №5946 від 21.09.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованість в розмірі 28639,38 грн.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. 
Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.
Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК.
Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (для юридичних осіб) стягувача та боржника / довірчого засновника та довірчого власника; дату і місце народження боржника / довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. 
При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 4,12,15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23.01.2018 року у провадженні 61-154св18. 
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік документів в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17).
За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Як встановлено судом, виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 100582954 від 11.10.2012 з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», в розмірі 27789,38 грн. 
Проте, позивач заперечує факт наявності заборгованості перед ПАТ «Банк Руский Стандарт» та АТ «БАНК ФОРВАРД», зазначає, що повністю виконала договірні зобов`язання за кредитним договором, отже, заборгованість не є безспірною.
Представником відповідача доводи позивача не спростовані.
Будь-які дані щодо наявності нотаріально посвідченого кредитного договору, а також наявність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Русский Стандарт» і відповідно перед АТ «Банк Форвард» та що їй направлялися повідомлення про наявність заборгованості і необхідність її сплати, відсутні. Також не надано доказів, що при вчиненні напису, відповідачем було надано нотаріусу підтвердження про отримання позивачем претензії. Також відсутній розрахунок заборгованості, що не дає можливості перевірити правильність нарахування боргу. Окрім того в суду відсутні підтверджуючі документи щодо правонаступництва усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Руский Стандарт», на які посилається приватний нотаріус при винесені виконавчого напису. За наведених обставин, неможливо встановити відповідність поданих стягувачем для вчинення виконавчого напису документів вимогам Переліку.
Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваних виконавчих написах, не є безспірним, позивач заперечує наявність заборгованості, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства, так як на момент вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною, тому, у даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст.4,12,13,76,77,81,141,223,263,265 ЦПК України, ст.ст. 15,16,18 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», суд, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третіх осіб на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню  - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий написзареєстрований в реєстрі за № 5946 вчинений 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 28639,38 грн.
Стягнути з АТ «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора