Справа № 522/20080/25-Е
Провадження № 2/522/3840/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Донцової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Олімп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Олімп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкових територій у розмірі 23468,58 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень.
Позовна вимога про стягнення заборгованості обґрунтована тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Олімп» був переданий в управління будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акта передачі в експлуатацію. Позивач організовує та забезпечує утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який переданий на баланс позивача за Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 31.12.2021, та відповідно сприяє співвласникам багатоквартирного будинку в належному та якісному утриманні їх спільного майна. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 за цією адресою. Позивачем нараховувалась плата за отримані боржником житлово-комунальні послуги, однак боржник протягом тривалого часу не виконував обов`язки і не сплачував регулярно і в повному обсязі житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 23468,58 гривень.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).
Сторони із відповідним клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не звертались.
З огляду на положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч. ч. 1, 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Відповідно до ч. 1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII (введений в дію 01.05.2019) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
У постанові Верховного Суду від 09.02.2022 (справа № 953/24063/19 провадження № 61-5095 св 21) зазначено, що положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2019 (справа № 210/5796/16-ц провадження № 61-1647св17) викладено правовий висновок, згідно з яким правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Суд встановив, що відповідно до акта передачі в управління ТОВ «Бона Віта – Олімп» будинку з спортивно-оздоровчими приміщеннями та апартаментами від 31.12.2021 будинок, з спортивно-оздоровчими приміщеннями та апартаментами за адресою: АДРЕСА_1 , переданий в управління позивачу.
У матеріалах справи наявні копії договорів, укладених Товариством з обмеженою відповідальністю "Бона Віта - Олімп" з: Товариством з обмеженою відповідальністю "АО "ОРТУС -ГРУП" про надання охоронних послуг № 01/012022 від 01.01.2022, з Охоронно-Детективним агенством "Легіон" Товариство з обмеженою відповідальністю № 39 від 17.02.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю "Екосервіс Одеса" № 01/02-76-11 від 01.02.2022 про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" № 01-2413-ПВЦ від 12.05.2022 про постачання електричної енергії споживачу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" № 01-2413 від 13.07.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Товариством з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті" № 10268мк23 від 01.01.2023 про вивіз твердих побутових відходів, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" № 39251 від 09.09.2022 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ", із сукупності яких вбачається, що позивач здійснює управління багатоквартирним будинком.
Як вбачається з договору купівлі-продажу майнових прав № КПИП-196464 від 25.06.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стікон" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), продавець продав, а покупець купив майнові права на апартаменти АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 (будівельна адреса).
Пунктом 1.2. договору визначено, що право власносі на майнові права на об`єкт нерухомомтсі переходить від продавця до покупця після внесення вартості, зазначеної в п. 2.1. договору та підписагнгя акта прийому-передачі майнових прав.
02.07.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Стікон" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) складено акт прийому-передачі № АПП-207154 до договору укупівлі-продажу майнових прав КПИП-196464, згідно якого продавець передав покупцю майнові права на апратементи та апратменти № НОМЕР_1 , загальною площею 65,50 кв.м., на 14 поверсі в будівлі, АДРЕСА_1 .
Позивач надав суду розрахунок заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з якго вбачається нарахування виникнення у розмірі 23468,58 гривень за період з червня 2024 року до червня 2025 року.
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт оплати відповідачем вартості наданих житлово-комунальних послуг.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 06.12.2023 (справа № 212/10834/21 провадження № 61-5039св23) споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Враховуючи дату набуття права власностіна на майнові права на нерухое майно, суд вважає доведеною обставину існування у відповідача перед позивачем заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з липня 2024 по липень 2025 року у розмірі 23172,36 гривень. У стягненні заборгованості у розмірі 296,22 гривень за червень 2024 року слід відмовити.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 2468 від 03.09.2025 про сплату позивачем судового збору у розмірі 2422,40 гривень. При відкритті провадження у справі суд встановив факт надходження та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2391,82 гривень - пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 319, 322, 509, 525, 526, 527, 610, 901 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Олімп» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Оліпм» (ЄДРПОУ 44276973, місцезнаходження: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 29/1) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 23172,36 гривень (двадцять три тисячі сто сімдесят дві гривні 36 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – Оліпм» (ЄДРПОУ 44276973, місцезнаходження: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 29/1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2391,82 гривень (дві тисячі триста дев`яносто одна гривня 82 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Юлія ЧОРНУХА