Єдиний унікальний номер 205/1395/26
Номер провадження1-кп/205/604/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025042120001674 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)», розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1, раніше неодноразово судимий:
- 16 жовтня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. 
- 05.11.2019 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2018 остаточно до відбуття призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.02.2023 по відбуттю строку покарання;
- 08 серпня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75; 76 КК України, від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 3 роки, 21 листопада 2023 року Дніпровським апеляційним судом, вирок скасований в частині призначеного покарання та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років,
- 28 листопада 2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 4 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків, у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.
- 23 липня 2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі.
- 18.10.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 70 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за цим вироком та вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2023 повністю поглинути покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2024 та визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років. Початок строку рахувати з 16.10.2023. На підставі п. 5 ст. 72 КК України зарахувати період попереднього ув`язнення з 09.09.2023 по 12.09.2023,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції: захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995, незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.
Згідно із затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 зі змінами, Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, (таблиця II, список № 1) метадон віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Встановлено, що 23.12.2025, зранку, більш точний час не встановлено, на території ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1, більш точне місце не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений та відбуває покарання у ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89», знайшов дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки, які останній ідентифікував для себе як наркотичний засіб - метадон. Після чого, у ОСОБА_6 , який не мав жодних правових підстав для проведення законних операцій з наркотичними засобами, раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.
В подальшому, перебуваючи в тому ж місці та час, реалізуючи свій вищевказаний раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_7 , підняв дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки, і поклав їх до внутрішньої кишені куртки, одягнутої на нього, тим самим незаконно придбав та почав зберігати при собі наркотичний засіб, без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, 23.12.2025, близько 16 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , зберігаючи при собі наркотичний засіб «метадон», перебував у локальному секторі № 6 СПС № 2 ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1, де був зупинений співробітником оперативного відділу ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89». В ході розмови з ОСОБА_8 , останній пояснив співробітникам колонії, що має при собі у внутрішній кишені куртки, одягнутої на нього, дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки - «метадон». Після цього, засудженого ОСОБА_6 супроводжено до чергової частини установи, де співробітником установи було викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.
Того ж дня, в період часу з 20 години 37 хвилин до 20 години 59 хвилин під час огляду місця події, що проводився слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області у черговій частині ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1, ОСОБА_7 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції, із внутрішньої кишені куртки, одягнутої на нього, дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки.
Так, 44 (сорок чотири) таблетки круглої форми білого кольору середньою масою по 0,5017 г містять метадон (фенадон), який віднесено до наркотичних засобів та рослини, обіг яких обмежено. Маса метадона (фенадона) в наданих таблетках становить 0,9812 г, що перевищує невеликі розміри, тобто більше ніж 0,02 г.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.  
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що в зазначений в обвинувальному акті місці та час він незаконно придбав і зберігав наркотичні засоби без мети збуту. Так, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», перебуваючи у локальному секторі № 6 СПС № 2 ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» він знайшов на землі дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки - «метадон», які підняв та поклав собі в кишеню. В той же день його зупинили співробітники установи, яким в ході розмови він пояснив, що у нього в кишені є наркотичні засоби, після чого ними була викликана слідчо-оперативна група та під час проведення слідчої дії він добровільно видав дві пластикових упаковки в яких знаходились 44 таблетки.
Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3  наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 . 
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутні обставини, що обтяжують покарання. 
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі.
Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.п. б) п. 1) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, початок строку – 16.10.2023, кінець строку – 13.10.2032. 
Таким чином, суд вважає необхідним остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України і частково приєднати до нового вироку невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.10.2024 року.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.
Оскільки, на даний час ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, тому доцільності застосування запобіжного заходу до вказаної особи не вбачається. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-26/77-НЗПРАП від 06.01.2026 року, витрати на яку складають 2674,20 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. 
На підставі ч. 1 ст. 71, п.п. б) п. 1) ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до нового покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.10.2024 року призначити  ОСОБА_3  остаточне покарання у виді 6 (шести) років 7 (сіми) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 рахувати з дати ухвалення вироку, а саме з 28.04.2026 року. 

Стягнути з  ОСОБА_3  2674,20 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 копійок), витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-26/77- НЗПРАП від 06.01.2026 року. 
Речові докази, якими було визнано: 44 таблетки круглої форми білого кольору, які містять метадон (фенадон), який віднесено до наркотичних засобів та рослини, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,9812 г., що передані на зберігання до камери схову ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра. 
Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1