Справа № 569/12224/26

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 червня 2026 року 
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _____________, за ст. 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №664322 від 12.05.2026 зазначено, що 12.05.2026, о 16 год 20 хв, в м. Рівне Шухевича, 28, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи праворуч з прилеглої вулиці на прилеглу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміни, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford Fusion» номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований та перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.13.1 та п.2.3.б ПДР.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Якобчук П.О. просив провадження закрити, з підстав, викладених у його письмових поясненнях. Додатково вказав, що він ДТП не вчиняв. Зазначив, що про дану подію він дізнався від працівників патрульної поліції, які прийшли 12 травня 2026 року близько 19 години до нього до дому і повідомили про вказану подію, на що він вказав, що не був причетним до будь якої дорожньо-транспортної пригоди. Просив надати йому будь які докази, що саме він вчинив дане порушення, однак поліцейські нічого не надали. 
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Якобчука П.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. 
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду, а також що особа є учасником дорожнього руху.
Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, є факт порушення Правил дорожнього руху, настання наслідків у виді матеріальної шкоди, які покладаються на особу яка бере участь у дорожньому русі – учасника дорожнього руху.
Лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Пунктом 13.1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно п. 2.3.б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було вчинено дії, що утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Будь-які докази, які б беззаперечно вказували на вину останнього у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, у матеріалах справи відсутні, а тому підстав вважати, що ОСОБА_1 допустив порушення п.13.1 та п.2.3.б Правил дорожнього руху, немає. 
Крім того, встановлено, що стосовно ОСОБА_1 за фактом подій, описаних вище, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП. За результатами розгляду вказаних матеріалів постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.06.2026 у справі №569/12225/26 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. 
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд на підставі досліджених доказів приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Головчак М.М.