Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2026 р. № 520/33730/25
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо неповного зарахування ОСОБА_1 вислуги років на військовій службі один місяць служби за три місяці час проходження служби, за час безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) здійснити перерахунок пільгової вислуги років на військовій службі та внести відповідні зміни до Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 1192-ОС від 16.12.2025 щодо пільгової та загальної вислуги років ОСОБА_1 , один місяць служби за три місяці час проходження служби, за час безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, вказавши пільгову вислугу років: 8 років 7 місяців 11 днів; загальну вислугу років: 18 років 11 місяців 10 днів;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000 гривень на місяць за час участі у бойових діях за періоди з 31.12.2022 по 09.02.2023, з 20.02.2023 по 31.05.2023, з 06.06.2023 по 14.07.2023, з 25.07.2023 по 30.11.2023, з 11.12.2023 по 09.02.2024, з 25.02.2024 по 04.10.2024, з 20.10.2024 по 09.02.2025, з 25.02.2025 по 01.04.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000 гривень на місяць за час участі у бойових діях за періоди з 31.12.2022 по 09.02.2023, з 20.02.2023 по 31.05.2023, з 06.06.2023 по 14.07.2023, з 25.07.2023 по 30.11.2023, з 11.12.2023 по 09.02.2024, з 25.02.2024 по 04.10.2024, з 20.10.2024 по 09.02.2025, з 25.02.2025 по 01.04.2025;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо нарахування ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01.01.2025 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 18.12.2024 № 1414-АГ «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації»;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015 по 2022 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015 по 2022 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 42 доби невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка передбачена абз.2 ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 42 доби невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка передбачена абз.2 ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України), що виразилася в неповному зарахуванні його вислуги років, ненарахуванні та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 за період участі в бойових діях, неналежного нарахування йому компенсації за не отримане речове майно, ненарахуванні та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, ненарахуванні грошової компенсації за 42 доби невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Ухвалою судді від 12.01.2026 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. 
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС. 
Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України): 1) розрахунок пільгової та загальної вислуги років позивача; відомості та відповідні докази щодо участі позивача в бойових діях за періоди з 31.12.2022 по 09.02.2023, з 20.02.2023 по 31.05.2023, з 06.06.2023 по 14.07.2023, з 25.07.2023 по 30.11.2023, з 11.12.2023 по 09.02.2024, з 25.02.2024 по 04.10.2024, з 20.10.2024 по 09.02.2025, з 25.02.2025 по 01.04.2025; 2) відомості щодо виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 із розрахунку 100 000 гривень на місяць за вказані періоди або письмові пояснення щодо наявності підстав для нездійснення виплати такої додаткової винагороди; 3) дані щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно або письмові пояснення щодо наявності підстав для нездійснення виплати такої компенсації; відомості щодо подання позивачем рапорту щодо виплати відповідної компенсації; 4) відомості та відповідні докази щодо виплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015 по 2022 рік або письмові пояснення щодо наявності підстав для нездійснення виплати такої компенсації за відповідні роки; 5) відомості та відповідні докази щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період проходження служби в 2023-2025 роках, а також щодо врахування чи неврахування такої додаткової винагороди під час обрахунку виплаченої позивачу грошової компенсації за 42 доби невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) надати до суду витребувані судом документи протягом п`яти календарних днів з дня отримання копії ухвали.
Представником відповідача 16.04.2026 та 22.05.2026 подано до суду заяви про виконання вимог ухвали із долученням витребуваних документів. 
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено такі обставини.
Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України).
Позивач був звільнений зі служби з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії - кулеметника першої групи інспекторів прикордонної служби третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) за станом здоров`я та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 16.12.2025, що вбачається з витягу з наказу (по особовому складу) від 16.12.2025 № 1192-ОС (а.с. 40-41).
Зазначеним наказом позивачу була визначена до виплати грошова компенсація за 42 календарні дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Водночас, як зазначає позивач, фактично нарахована та виплачена сума компенсації не була розрахована з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що, на думку позивача, є протиправним. 
Крім того, позивач вказує, що під час проходження служби та при проведенні остаточного розрахунку відповідачем було допущено низку порушень, які полягають у неповному та неналежному обліку його вислуги років, що безпосередньо впливає на обсяг належних йому грошових виплат і соціальних гарантій. Окрім цього, позивачу не була нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена зазначеною постановою Кабінету Міністрів України №168, за період його участі у бойових діях, попри фактичне виконання ним відповідних службових обов`язків у визначених умовах. 
Також позивач зазначає, що йому неналежним чином було нараховано компенсацію за неотримане речове майно, що призвело до неповного відшкодування вартості майна, яке він мав отримати під час проходження служби. Окремо позивач вказує на ненарахування та невиплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, що надається за виконання службових обов`язків в умовах підвищеного нервово-емоційного та інтелектуального навантаження, а також у складних природних, географічних, кліматичних та інших умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою, третьою статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 цього Закону).
За умовами частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Щодо виплати грошової компенсації за 42 доби невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням додаткової винагороди, суд зазначає таке.
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У пункті 3 постанови №704 зазначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3 постанови № 704, з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджено інструкцію № 558.
Пунктом 6 глави 8 розділу V інструкції № 558 встановлено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Отже, розрахунковою величиною для обрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовця Держприкордонслужби є його місячне грошове забезпечення.
Позивач ставить питанням про включення до складу його місячного грошового забезпечення як військовослужбовця Держприкордонслужби додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, для обчислення грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в пункті 1-1 якої (на час виникнення спірних правовідносин) установив, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 580/9551/23 сформував правовий висновок, відповідно до якого постанова № 168 чітко і однозначно передбачає, що додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану. При цьому, в Академічному тлумачному словнику слово «постійний» визначається, зокрема, як: який триває ввесь час, не припиняючись і не перериваючись; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання військовослужбовцем участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).
Отже за відсутності принаймні однієї із вказаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Відповідно, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, установлена постановою № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
З метою визначення особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року № 726 затверджено Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Такі Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених постановою № 168, встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, для здійснення такої виплати з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України.
Пунктом 2 цих Особливостей визначено розміри додаткової винагороди (залежно від підстав її нарахування) та винагород за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду).
З цього приводу суд звертає увагу як на правову природу такої додаткової винагороди, так і на пункт 14 Особливостей, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей (а саме додаткова винагорода та винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.
Тобто, Міністерством внутрішніх справ України, як уповноваженим органом, на виконання пункту 2-1 постанови № 168 визначено механізм та умови виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди на період воєнного стану та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Зазначене сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди. Отже суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах додаткова винагорода, передбачена постановою 168, у встановленому законом порядку та окремим нормативним актом віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення. Як наслідок, така додаткова винагорода не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки військовослужбовцю Державної прикордонної служби України.
Також, Верховний суд у постанові від 26.09.2025 у справі № 300/4692/23 дійшов висновку про те, що за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Таким чином, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошової допомоги при звільненні (пункти 42, 43 постанови).
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22 дійшла висновку, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. 
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.
Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, та підлягають обов`язковому врахуванню судом у даній справі.
Отже, зважаючи на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не враховується до складу місячного грошового забезпечення. 
Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 12.02.2026 у справі № 420/77/25, зазначивши, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, виплачується лише у період дії воєнного стану, в залежності від виконання завдань, її розмір не є сталим, тобто вона має тимчасовий характер, тому не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовцю Державної прикордонної служби України.
Таким чином, позовні вимоги не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Враховуючи наведене вище, судом не встановлено підстав для перерахунку позивачу грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток із урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Щодо виплати компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з абз. 2 п. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначає Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Службі) зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної службі транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 р. № 178 (в подальшому - Порядок № 178).
Відповідно до п. 2 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Пунктом 3 Порядку № 178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Згідно з п.п. 4, 5 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Додатком до Порядку № 178 визначена форма довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та вказаною формою довідки передбачені такі графи: порядковий номер, найменування речового майна, одиниця виміру, рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна, кількість предметів, вартість за одиницю, сума грошової компенсації, усього предметів на суму.
Таким чином, суд зазначає, що в разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби, а грошова компенсація підлягає нарахуванню відповідно до виду й кількості неотриманого речового майна та його вартості станом на поточний рік. Виплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно має на меті покрити фактичні (дійсні) витрати, які військовослужбовець поніс у зв`язку з придбанням предметів, речей для забезпечення потреб, пов`язаних з проходженням військової служби. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 01 січня поточного року, тобто року, в якому здійснено таку виплату (року виключення позивача зі списків особового складу й здійснення виплати компенсації). При цьому наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от визначення вартості речового майна пропорційно до часу його використання, врахування вартості одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 809/1488/16, від 17.03.2020 у справі №815/5826/16.
Суд зазначає, що Порядком № 178 закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно, виходячи із закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.
Оскільки позивач був звільнений та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Державної прикордонної служби України з 16.12.2025 (витяг із наказу від 16.12.2025 № 1192-ОС), тому компенсація вартості не отриманого ним речового майна, що належить до видачі при звільненні, повинна обраховуватись виходячи із закупівельної вартості речового майна саме станом на 01 січня 2025 року.
Судовим розглядом установлено, що згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі №103-РС від 06.12.2025, позивачу була нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно у розмірі 66959,13 грн (сума, що підлягає до утримання – 4962,00 грн).
Позивачу 17.12.2025 було здійснено виплату грошової компенсації за не отримане речове майно в сумі 60992,74 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи відомістю розподілу витрат від 17.12.2025.
Згідно з поясненнями відповідача, під час нарахування грошової компенсації вартості за не отримане речове позивачу застосовувалися ціни станом на 01.01.2025 року, визначені наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 18.12.2024 року №1414-АГ «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування компенсації» в період з 1 січня по 31 грудня 2025 року.
Отже, аналіз наведених норм законодавства та встановлених під час судового розгляду обставин свідчить про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, зокрема, розрахунок вартості речового майна було здійснено відповідно до вимог Порядку №178, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2025 року, що узгоджується з положеннями зазначеного нормативно-правового акта. 
При цьому доказів того, що при визначенні розміру компенсації застосовувалися інші показники або порушувався встановлений механізм її обчислення, матеріали справи не містять, а позивачем таких обставин не доведено. 
Отже, в зазначеній частині позовних вимог позивачем не доведено наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача чи порушення його прав, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. 
Щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015 по 2022 роки, суд зазначає таке. 
Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано право військовослужбовців на відпустки і порядок їх надання та відкликання з них.
Частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток […].
На виконання частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах».
Цією постановою затверджено зокрема й Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку (далі - Перелік).
Суд зауважує, що додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом 1 частини першої статті 10-1 Закону України № 2011-XII, а додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII (далі - Закон 3551-XII). Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.
На відміну від відпустки, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII, право на яку мають військовослужбовці, відпустка як учаснику бойових дій надається не лише військовослужбовцям, а й будь-якій особі, яка не є військовослужбовцем, однак має статус учасника бойових дій або особи, прирівняної до нього.
У межах спірних правовідносин позивач як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані дні відповідної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, претендує на компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.
Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону.
Тобто, військовослужбовці за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу 1 частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII та на підставі іншого закону мають право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.
Відповідно, нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої абзацом першим частини 4 статті 10-1 Закону України № 3551-XII, і навпаки.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2021 у справі №520/7314/2020.
Судом установлено, що відповідачем виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
При цьому, суд зазначає, що доказів невикористання позивачем інших додаткових відпусток у спірний період проходження ним військової служби чи неотримання ним грошової компенсації за відповідні додаткові відпустки, суду не надано.
Таким чином, позивачем вже використано право на отримання компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме: за додаткову відпустку як учаснику бойових дій.
З огляду на викладене, законодавчо встановлені підстави для нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я відсутні.
Щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000 гривень на місяць за час участі у бойових діях за періоди з 31.12.2022 по 09.02.2023, з 20.02.2023 по 31.05.2023, з 06.06.2023 по 14.07.2023, з 25.07.2023 по 30.11.2023, з 11.12.2023 по 09.02.2024, з 25.02.2024 по 04.10.2024, з 20.10.2024 по 09.02.2025, з 25.02.2025 по 01.04.2025, суд зазначає таке.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції станом на 07 березня 2022 року, визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Надалі до Постанови № 168 неодноразово вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року № 350, від 01 липня 2022 року № 754, від 07 липня 2022 року № 793, від 08 жовтня 2022 року № 1146, проте зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, у 2022 році не змінювався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року, та згідно з яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі військовослужбовці) додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених Постановою № 168 визначають Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою №168, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023р. №726, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.09.2023р. за №1543/40599 (далі - Особливості №726).
Пунктами 3, 8 та 12 Особливостей №726 встановлено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
- на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
- з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
- з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;
- з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
- з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
- з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій;
3) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.
Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Аналізуючи обставини даної справи судом установлено, що спірним у даній справі є питання щодо виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за періоди з 31.12.2022 по 09.02.2023, з 20.02.2023 по 31.05.2023, з 06.06.2023 по 14.07.2023, з 25.07.2023 по 30.11.2023, з 11.12.2023 по 09.02.2024, з 25.02.2024 по 04.10.2024, з 20.10.2024 по 09.02.2025, з 25.02.2025 по 01.04.2025 пропорційно дням участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
У матеріалах справи міститься довідка від 12.12.2025 №25.1/67718/25-Ви, в якій вказано про те, що позивач у зазначені періоди брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Харківському районі, місті Харкові; Харківській області, Богодухівському районі, селищі Золочів. Підставою для складення відповідної довідки є відповідні витяги з журналів бойових дій.
Під час дослідження витягів із журналів бойових дій, судом установлено виконання позивачем таких завдань у такі періоди:
1) щодо періоду з 31.12.2022 по 09.02.2023: матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.01.2023 по 09.02.2023 позивач виконував бойові завдання в смузі оборони;
2) щодо періоду з 20.02.2023 по 31.05.2023: матеріалами справи підтверджено, що з 20.02.2023 по 31.05.2023 виконував бойове чергування у складі резерву; 
3) щодо періоду з 06.06.2023 по 14.07.2023: матеріалами справи підтверджено, що з 07.06.2023 по 14.07.2023 виконував бойове чергування у складі резерву; 
4) щодо періоду з 25.07.2023 по 30.11.2023: матеріалами справи підтверджено, що з 25.07.2023 по 21.08.2023 перебував у відрядженні, з 22.08.2023 по 25.08.2023 здійснював охорону та оборону ТБ "Амур", з 26.08.2023 по 27.08.2023 здійснював бойове чергування у складі резерву, з 28.08.2023 по 30.09.2023 здійснював охорону та оборону ТБ "Амур", з 01.10.2023 по 09.10.2023 перебував у складі мобільної вогневої групи "БОБ", з 10.10.2023 по 13.10.2023 здійснював бойове чергування у складі мобільної вогневої групи "БОБ" на позиції ВОП "МОРОЗ", з 14.10.2023 по 09.11.2023 здійснював бойове чергування у складі мобільної вогневої групи "БОБ", з 10.11.2023 по 30.11.2023 здійснював бойове чергування у складі резерву на позиції ВОП "Мороз";
5) щодо періоду з 11.12.2023 по 09.02.2024: матеріалами справи підтверджено, що з 11.12.2023 по 19.01.2024 здійснював бойове чергування у складі резерву на позиції ВОП "Мороз", з 20.01.2024 по 26.01.2024 перебував у групі повітряної розвідки та протидії БпЛА та МВГ "БОБ", з 27.01.2024 по 09.02.2024 здійснював бойове чергування у складі МВГ "БОБ"; 
6) щодо періоду з 25.02.2024 по 04.10.2024: матеріалами справи підтверджено, що з 25.02.2024 по 10.03.2024 здійснював бойове чергування у складі МВГ "БОБ", з 11.03.2024 по 13.03.2024 організовано несення бойового чергування резерву, з 14.03.2024 по 01.04.2024 забезпечено бойове чергування резерву,  з 02.04.2024 по 07.04.2024 здійснював бойове чергування та ведення військового спостереження, перебування в резерві, охорона та оборона ОКП, проведення заходів повітряної розвідки під прямим керівництвом, з 08.04.2024 по 09.04.2024 здійснював наземну охорону та оборону ВГ "Амур", обладнання вогневих позицій, опорних пунктів, проведення інженерних та фортифікаційних робіт, 10.04.2024 по 03.05.2024 здійснював бойове чергування та ведення військового спостереження, перебування в резерві, охорона та оборона ОКП, проведення заходів повітряної розвідки під прямим керівництвом, з 04.05.2024 по 20.06.2024 здійснював бойове чергування у складі резерву, заходи з організації повітряної розвідки, виконання раптово виникаючих завдань, наземна охорона та оборона місць розосередження сил і засобів безпосередньо під прямим керівництвом, з 21.06.2024 по 05.07.2024 здійснював бойове та ведення військового спостереження за суміжною територією на позиції ПВ "Кущ", з 06.07.2024 по 09.07.2024 здійснював бойове чергування та ведення військового спостереження за суміжною територією на позиції ПВ "Ланос", з 10.07.2024 по 25.07.2024 здійснював бойове чергування та ведення військового спостереження за суміжною територією на позиції сП "Мілан", з 25.07.2024 по 27.07.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки, з 28.07.2024 по 30.07.2024 забезпечено наземну охорону та оборону ОКП "Ягуар", з 31.07.2024 по 04.08.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки; з 05.08.2024 по 07.08.2024 забезпечено наземну охорону ОКП "Ягуар", прикриття місця дислокації ОКП від БпЛА типу "Шахед" вогневою групою; з 08.08.2024 по 22.09.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки; з 23.09.2024 по 04.10.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки; 
7) щодо періоду з 20.10.2024 по 09.02.2025: матеріалами справи підтверджено, що з 20.10.2024 по 13.11.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки, з 14.11.2024 по 30.11.2024 забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки, з 01.12.2024 по 02.12.2024 забезпечено ведення оборонного бою на лінії бойового зіткнення з противником, а саме: забезпечено бойове чергування резерву для проведення контратак в разі загострення обстановки, 03.12.2024 забезпечено ведення оборонного бою на лінії бойового зіткнення з противником, а саме: забезпечено наземну охорону та оборону ксП "Ягуар", прикриття місця дислокації від БпЛА типу "Шахед" вогневою групою, з 04.12.2024 по 15.12.2024 забезпечено ведення оборонного бою на лінії бойового зіткнення з противником, а саме: забезпечено бойове чергування для проведення контратак в разі загострення обстановки, наземну охорону та оборону місця розосередження, з 16.12.2024 забезпечено ведення оборонного бою на лінії бойового зіткнення з противником, а саме: забезпечено бойове чергування для проведення контратак в разі загострення обстановки, з 18.12.2024 по 31.12.2024 забезпечено ведення оборонного бою на лінії бойового зіткнення з противником, а саме: забезпечено бойове чергування для проведення контратак в разі загострення обстановки, наземну охорону та оборону місця розосередження резерву на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань до батальйону включно; з 01.02.2025 по 09.02.2025 здійснено бойове чергування. 
Період участі у бойових діях з 14.11.2024 по 09.02.2025 підтверджується аркушем обліку участі в бойових діях.
8) щодо періоду з 25.02.2025 по 01.04.2025: матеріалами справи підтверджено, що з 26.02.2025 по 16.03.2025 здійснено бойове чергування у складі резерву. 
Період участі у бойових діях з 25.02.2025 по 01.04.2025 підтверджується аркушем обліку участі в бойових діях.
Суд зазначає, що саме по собі перебування позивача у складі резерву, здійснення бойового чергування, охорони та оборони місць дислокації, а також забезпечення готовності до проведення контратак у разі загострення обстановки не є безумовною підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн.
Із наданих матеріалів справи вбачається, що у спірні періоди позивачу ставились завдання щодо забезпечення бойового чергування резерву та готовності до реагування у разі можливого загострення оперативної обстановки. Водночас доказів фактичного настання такого загострення, безпосереднього зіткнення з противником, ведення бою, вогневого контакту чи виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення матеріали справи не містять.
Крім того, відповідно до пункту 8 Особливостей №726 обов`язковим документом, який підтверджує безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, є рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань
Однак належних рапортів (донесень) начальника (командира) підрозділу щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які відповідно до Постанови №168 є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди, матеріали справи не містять.
Наявні у справі витяги з журналів бойових дій та довідки підтверджують факт несення служби та виконання завдань у районі ведення бойових дій, однак самі по собі не свідчать про безпосередню участь позивача у бойових діях у розумінні пункту 3 Особливостей №726.
Сам факт перебування військовослужбовця у районі виконання завдань або участі у заходах із забезпечення оборони держави не є достатньою підставою для нарахування винагороди у розмірі 100000,00 грн без підтвердження безпосереднього бойового залучення.
Також у матеріалах справи містяться архівні відомості за 2022-2025 роки, з яких убачається, що у період з березня по грудень 2022, з лютого по червень 2023, з вересня по грудень 2023, з січня по грудень 2024 позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі до 30000,00 грн, та у період з квітня по грудень 2022, у січні 2023, у лютому 2025, у червні 2025 - додаткова винагорода у розмірі до 70000,00. 
Суд зазначає, що факт виплати позивачу додаткової винагороди у розмірах до 30000,00 грн та 70000,00 грн свідчить про те, що відповідачем було визнано участь позивача у заходах із забезпечення оборони України та виконання службово-бойових завдань в умовах воєнного стану, однак не встановлено наявності підстав для виплати винагороди у максимальному розмірі 100000,00 грн.
При цьому сама по собі виплата додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн або 70000,00 грн не є безумовним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах, визначених пунктом 3 Особливостей №726, які є необхідною умовою для збільшення такої винагороди до 100000 грн.
Суд ураховує, що розмір додаткової винагороди залежить від характеру та умов виконуваних завдань, ступеня залучення військовослужбовця до бойових (спеціальних) завдань, а також наявності належного документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях.
Отже, здійснення відповідачем виплат у розмірах 30000,00 грн та 70000,00 грн свідчить лише про підтвердження факту проходження служби та виконання окремих завдань в районах ведення бойових дій, проте не підтверджує наявності визначених законодавством підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн за весь спірний період.
Крім того, з архівної відомості за 2025 рік убачається нарахування позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (100000,00 грн) у період з січня по квітень 2025. 
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за спірні періоди.
Щодо здійснення перерахунку пільгової вислуги років на військовій службі, а саме врахування одного місяця служби за три місяці за час безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, суд зазначає таке.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.12.2025 № 1192-ОС вислуга років позивача станом на 16.12.2025 становить: календарна - 10 років 03 місяці 29 днів, пільгова - 06 років 03 місяці 21 день, загальна - 16 років 07 місяців 20 днів.
Отже, відповідачем частково обраховано зазначені періоди в пільгову вислугу років позивача. 
Пунктом 3 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зараховується на пільгових умовах, зокрема, особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
При цьому, суд зазначає, що обов`язковою умовою застосування зазначеної пільги є саме встановлення факту безпосередньої участі, що має бути підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, визначеними чинним законодавством та відомчими нормативними актами. 
Разом із тим, як встановлено судом під час розгляду справи, матеріали справи не містять належних доказів, які б беззаперечно підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або у виконанні бойових (спеціальних) завдань в умовах безпосереднього зіткнення з противником у спірні періоди. Зокрема, відсутні такі документи, як: бойові накази (розпорядження); журнали бойових дій або відповідні витяги з них; бойові донесення; рапорти командирів із конкретизацією участі позивача у виконанні бойових завдань, кількості днів такої участі та умов її здійснення. 
Наявна у матеріалах справи довідка від 12.12.2025 лише підтверджує факт участі позивача у заходах із забезпечення оборони України, однак носить загальний характер, не містить конкретних відомостей щодо виконання бойових (спеціальних) завдань у розумінні нормативно-правових актів та не підтверджує факт безпосереднього зіткнення з противником або виконання завдань, які дають право на застосування пільгового обчислення вислуги років. 
Отже, сама по собі участь у заходах із забезпечення оборони держави без належного підтвердження безпосереднього бойового залучення не може бути підставою для застосування пільгового коефіцієнта обчислення вислуги років. 
З урахуванням викладеного, а також відсутності належних та допустимих доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах у розумінні пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №393, суд дійшов висновку, що правові підстави для перерахунку вислуги років за всі визначені періоди із розрахунку один місяць служби за три місяці у даному випадку відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    Дмитро ВОЛОШИН