ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026	 	Справа № 904/197/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

за позовом Вінницької окружної прокуратури Вінницької області, м.Вінниця в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради, с.Якушенці, Вінницький район, Вінницька область 
до Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23", м.Дніпро 
про стягнення 1 034 994,56 грн 

Представники:
Від прокуратури: Деркач І.П., посвідчення №069936, прокурор
Від Позивача: представник не з`явився 
Від Відповідача: представник не з`явився 

СУД ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог

Вінницька окружна прокуратура Вінницької області 19.01.2026 року через систему "Електронний суд" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради (далі-Позивач) з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" (далі-Відповідач), в якому просить суд:
стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" (49031, Дніпропетровська область, місто Дніпро пр. Поля Олександра, буд.59, код ЄДРПОУ 41182961) на користь Якушинецької сільської ради (23222, Вінницька область, Вінницький район, с.Якушинці, вул.Новоселів, 1А, код ЄДРПОУ 04330021, р/р UA968999980314181921000002842, ГУК у Він.обл./м.Вінниця/ 24170000, код отримувача 37979858, Банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), призначення платежу – ККД -24170000 надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту) безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на суму 1 034 994,56 грн, у тому числі 748009,13 грн за наслідками невиконання зобов`язань за кодом 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту», 215606,91 грн інфляційні витрати (індекс інфляції) та 71378,52 грн три відсотки річних за користування грошовими коштами;
стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, код ЄДРПОУ 02909909, р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, отримувач: Вінницька обласна прокуратура) судові витрати.
В обґрунтування позову прокуратура посилається на те, що Житлово-будівельний кооператив "Ангарський 23" до 01.01.2020 року не укладав Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідні грошові кошти, на виконання вимог Закону України від 29.09.2019 № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» до бюджету Якушинецької сільської ради не сплачував, що свідчить про порушення Відповідачем встановленого обов`язку щодо сплати грошових коштів пайової участі.
За подання позову прокуратура сплатила судовий збір на суму 33251,65 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3196 від 26.12.2025 року. 

2. Процесуальні питання, вирішені судом

21.01.2026 року ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10.02.2026 о 10:00 год.
Разом з позовною заявою Вінницька окружна прокуратура Вінницької області подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:
з метою забезпечення позову першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради до ЖБК «Баварський 2» про стягнення 1714095,10 грн безпідставно збережених коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту на суму, 431180,50 грн інфляційних втрат (індекс інфляції) та 146801,68 грн трьох відсотків річних за користування грошовими коштами, всього грошових коштів на загальну суму – 2 292 077,28 грн:
- накласти арешт на грошові кошти ЖБК «Баварський 2» (код ЄДРПОУ 41184995) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ЖБК «Баварський 2», у межах суми позовних вимог на загальну суму 2 292 077,28 грн;
- накласти арешт на нерухоме майно ЖБК «Баварський 2» (код ЄДРПОУ 41184995);
- заборонити ЖБК «Баварський 2» (код ЄДРПОУ: 41184995), державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ЖБК «Баварський 2» (код ЄДРПОУ: 41184995), що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників. 
21.01.2026 року ухвалою суд відмовив Вінницькій окружній прокуратурі Вінницької області в задоволенні заяви про забезпечення позову.
27.01.2026 року через систему "Електронний суд" Вінницька окружна прокуратура Вінницької області подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради до ЖБК «Ангарський 23» про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на суму 1 034 994,56 грн., у тому числі 748 009,13 грн. за наслідками невиконання зобов`язань, 215 606,91 грн. інфляційних витрат та 71 378,52 грн. три відсотки річних за користування грошовими коштами:
- накласти арешт на грошові кошти ЖБК «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ 41182961) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ЖБК «Ангарський 23», у межах суми позовних вимог на загальну суму 1034994,56 грн;
- накласти арешт на нерухоме майно ЖБК «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ 41182961);
- заборонити ЖБК «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ: 41182961), державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ЖБК «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ: 41182961), що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників.
В обґрунтування заяви прокуратура посилається на те, що Відповідач ЖБК «Ангарський 23» усупереч вимогам вищевказаного Закону не звернувся та не сплатив кошти пайової участі до місцевого бюджету Якушинецької сільської ради, що очевидним є порушенням майнових інтересів держави в бюджетній сфері;
наявних у ЖБК «Ангарський 23» грошових коштів недостатньо для захисту інтересів позивача, що унеможливить здійснення належного захисту майнових прав та законних інтересів позивача та виконання судового рішення (в разі задоволення позову);
крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ЖБК «Антарктичний пром» є ОСОБА_1 (який також є керівником), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є громадянами Узбекистану. Належність засновників та керівника юридичної особи до громадянства іншої держави створює ризик їх виїзду за межі України та ухилення від виконання зобов`язань;
таким чином, існують ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що відповідач взагалі може не виконати наявні перед позивачем грошові зобов`язання, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання такого обов`язку;
наявне навмисне ухилення відповідача від погашення простроченої заборгованості та подальше зволікання із забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів позивача призведе до утворення безнадійної заборгованості.
За подання заяви про забезпечення позову прокуратура сплатила судовий збір на суму 1331,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №94 від 26.01.2026 року.
28.01.2026 ухвалою суд застосував заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Житлово-будівельного кооперативу «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ 41182961) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ЖБК «Ангарський 23», у межах суми позовних вимог на загальну суму 1 034994,56 грн. 
10.02.2026 ухвалою суд відклав судове засідання на 03.03.2026 о 10:00 год.
03.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Кесі Н.Б. у відпустці у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 
09.03.2026 ухвалою суд призначив підготовче засідання на 24.03.2026 о 12:30 год.
09.03.2026 канцелярія суду зареєструвала від прокуратури заяву (арк.с. 137), в якій прокурор просить повернути помилково сплачений судовий збір.
11.03.2026 ухвалою суд повернув Вінницькій обласній прокуратурі (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська,33, код ЄДРПОУ 02909909, р/р UA568201720343110002000003988, МФО 820172, отримувач: Вінницька обласна прокуратура) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 20831,72 грн, який було сплачено платіжною інструкцією №3196 від 26.12.2025 року.
24.03.2026 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 09.04.2026 о 12:00год.
09.04 2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з повітряною тривогою оголошеною в Дніпропетровській області.
09.04.2026 року ухвалою суд позовну заяву залишив без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати до позову докази, які стосуються Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23".
21.04.2026 року канцелярія суду зареєструвала заяву Вінницької окружної прокуратури Вінницької області про усунення недоліків позовної заяви.
22.04.2026 року ухвалою суд продовжив розгляд справи та призначив судове засідання по суті на 14.05.2026 о 11:00 год.
Позивач в судове засідання 14.05.2026 року не з`явився, 08.05.2026 року через систему "Електронний суд" представник Позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника Якушинецької сільської ради, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. 
Ухвали суду направлялися рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу Відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк.с. 81).
Поштові відправлення разом з ухвалами суду повернулося до суду відділенням поштового зв`язку із зазначенням: "адресат відсутній", "адресат відсутній за вказаною адресою" (арк.с. 113-124, 163-165, 179-181, 241-242, 246).
Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 ГПК України датою вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, ч.1, п.10 ч.2 статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження. Відповідно до статті 10 зазначеного Закону такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Частиною 6 статті 6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Станом на 14.05.2026 у Відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).
Ухвали суду також була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до яких є вільним, цілодобовим і безкоштовним.
Враховуючи неявку Позивача та Відповідача, належним чином сповіщених про судове засідання, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників Позивача та Відповідача.
В судовому засіданні 14.05.2026 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

Заперечення проти позову від Відповідача не надійшли.
Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Вивченням своєчасності та повноти надходження до бюджету коштів пайової участі на території Вінницького району встановлено, що згідно даних Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі-Реєстр) – на підставі сертифікату №ІУ122221028964, зареєстрованого в ЄДЕССБ від 10.11.2022 (арк.с. 195-199) - введено в експлуатацію 5-ти поверховий 32-х квартирний житловий будинок в с.Зарванці по вул.Одеській на території Якушинецької сільської ради – будівництво за класом наслідків СС2, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.
Так, відповідно до сертифікату загальна площа за об`єктом "Будівництво 5-ти поверхового 32-х квартирного житлового будинку в с. Зарванці по вул. Одеській на території Якушинецької сільської ради (коригування)» складає 2931,30 м2.
При цьому відповідно до Реєстру - датою початку вказаного будівництва є – 04.11.2016, датою завершення будівництва – 19.08.2022, датою введення об`єкта в експлуатацію – 10.11.2022.
Документами, що засвідчують право власності (користування) земельною ділянкою з кадастровим номером 0520688900:04:009:0296 з цільовим призначення - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.с. 222-224).
Замовником будівництва є Житлово-будівельний кооператив «БАРСЬКИЙ 12» (код ЄДРПОУ 41182961).
Відповідно до протоколу №07/07/23 загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «БАРСЬКИЙ 12» від 07.07.2023 змінено назву, місцезнаходження та затверджено нову редакцію статуту юридичної особи (арк.с. 225).
Зокрема, місцезнаходженням Житлово-будівельного кооперативу «БАРСЬКИЙ 12» визначено: 49031, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Поля Олександра, буд.59; найменування Житлово-будівельний кооператив «БАРСЬКИЙ 12» змінено на Житлово-будівельний кооператив «Ангарський 23» (код ЄДРПОУ 41182961).
Відповідно до преамбули до статуту Житлово-будівельного кооперативу «Ангарський 23» його створено шляхом зміни повного найменування Житлово-будівельного кооперативу «БАРСЬКИЙ 12» (арк.с. 206-213).
Вищевказані зміни 09.11.2023 зареєстровані у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як зазначає прокуратура у позові, у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 10.11.2022 ІУ122221028964 зазначено, що замовника будівництва звільнено від сплати коштів пайової участі відповідно до п. 13 розділу І Закону України від 29.09.2019 №132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі – Закон № 132-ІХ), що не відповідає дійсності.
Перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону. А замовник будівництва, не уклавши своєчасно відповідний договір пайової участі до 01.01.2020, не звільняється від обов`язку щодо сплати пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, проте розміри такої пайової участі та порядок сплати змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-IX від 20.09.2019.
Враховуючи, що будівництво 5-ти поверхового 32-х квартирного житлового будинку в с. Зарванці, по вул. Одеській на території Якушинецької сільської ради розпочалася ще 04.11.2016 та введено в експлуатацію лише 10.11.2022 – у Відповідача був наявний обов`язок перерахування до місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття об`єкта в експлуатацію.
З урахуванням «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №132-IX Відповідач повинен був з 01.01.2020 самостійно звернутися до Якушинецької сільської ради протягом 10 робочих днів, тобто до 16.01.2020 включно (з урахуванням вихідних днів – 1 січня (Новий рік), 6 січня (Святвечір), 7 січня (Різдво Христове) із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та документами, які підтверджують вартість будівництва об`єктів, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цих об`єктів в експлуатацію, тобто до 10.11.2022.
Однак Відповідачем цього зроблено не було, так само він не звернувся із відповідною заявою та документами до органу місцевого самоврядування і до 31.12.2020, тобто протягом часу дії положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".
Відповідач, в порушенням вимог Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, зазначив в дозвільних документах – сертифікаті № ІУ122221028964 від 10.11.2022 в графі «Пайова участь» як підставу звільнення від сплати пайової участі п. 13 розділу І вказаного Закону.
Проте, код об`єкта за яким здійснювалося вказане вище будівництво є 1122.1 «Будинки багатоквартирні масової забудови», який не входить до переліку у разі будівництва яких пайова участь не сплачується.
Однак, Відповідач не врахував, що з 01.01.2020 останній зобов`язаний був виконати вимоги підпунктів 3, 4 абз. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX та звернутися із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єктів будівництва, до якої додати документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкту та сплатити кошти пайової участі до місцевого бюджету.
Відповідно до листа Якушинецької сільської ради від 26.09.2025 № 02-12/1870 (арк.с. 218), Відповідач договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладав (до 01.01.2020), відповідні грошові кошти до бюджету Позивача, в тому числі на виконання вимог Закону № 132-IX, не сплачував, що свідчить про порушення останнім встановленого обов`язку щодо сплати грошових коштів пайової участі.
Як зазначає прокуратура у позові, Якушинецька сільська рада не могла навіть ініціювати претензійно – позовну роботу щодо нарахування та стягнення сум пайового внеску за об`єктом: «Будівництво 5-ти поверхового 32-х квартирного житлового будинку в с.Зарванці, по вул. Одеській на території Якушинецької сільської ради» - оскільки жодних вихідних даних по будівництву не мала, а замовник умисно ухилявся від виконання свого обов`язку щодо звернення із заявою з відповідними документами та сплати відповідної суми коштів до місцевого бюджету.
Позивач на підставі п.2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №132–ІХ, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 №311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», техніко-економічних показників, які зазначив Відповідач в дозвільному документі - сертифікаті №ІУ122221028964 від 10.11.2022, що знаходиться в Реєстрі та перебуває у вільному доступі, здійснив розрахунок величини пайової участі за наступною формулою: ПУ = (ЗПОБ х ОВ) х 2%, де :
ПУ – пайова участь;
ЗПОБ – загальна площа об`єкту будівництва;
ОВ – опосередкована вартість спорудженого житла у Вінницькій області станом
на жовтень 2020 року;
2% - вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Для Вінницької області у 2020 році цей показник складав: 12759 грн/м2 станом на 01.10.2020 (Наказ Мінрегіону №311 від 16.12.2020, який оприлюднено на офіційному порталі Верховної Ради України та перебуває у вільному доступі за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v0311914-20#Text), адже цей показник був актуальним на більш пізню дату та охоплював час будівельних робіт у 2020 році. Таким чином: (2931,30 м2 х 12 759 грн/м2) х 2% = 748009,13 грн.
Вказаний розрахунок разом із претензією №02-12/2246 від 10.12.2025 (зв.арк.с. 219, арк.с. 220-221), Позивач направив рекомендованим листом (трекінг 2322200388598) на адресу Відповідача та просив сплатити кошти пайової участі на відповідний рахунок, тим самим розпочав вживати заходів досудового врегулювання спору. Претензія була залишена без відповіді та задоволення та була повернута Позивачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання (зв.арк.с. 221).
Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва загальна площа будівництва об`єкта становить 2931,30 м2 (арк.с. 222-224). 
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 № 311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» опосередкована вартість спорудження житла станом на 01 жовтня 2020 року у Вінницькій області становить - 12 759,00 грн. Розмір пайової участі становить для житлових будинків – 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Тож, сума коштів (грошове зобов`язання) за наслідками невиконання зобов`язань замовником будівництва по коду доходів 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту» складає 748009,13 грн.
На підставі ст. 625 ЦК України прокуратура нарахувала Відповідачу 71378,52 грн 3% річних за користування коштами за період з 11.11.2022 по 15.01.2026 та 215609,91 грн інфляційних втрат за період листопад 2022 - грудень 2025 року.
Нараховані Позивачем 3% річних та інфляційні втрати відповідають вимогам чинного законодавства. 
Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

5.1. Щодо представництва прокурора в інтересах держави у справі

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (п. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України).
За положеннями ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.
Першим із вказаних елементів є порушення або загроза порушення інтересів держави. У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини вказаного рішення).
Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який вже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
Тому Суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20, від 23.12.2021 у справі № 0440/6596/18 та від 01.06.2022 у справі № 260/1815/21.
При цьому поняття «державний інтерес», в основі якого, як правило, знаходяться суспільні (публічні) інтереси, у сталій практиці Верховного Суду є оціночним поняттям, що охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються однозначній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення з позовом, апеляційною або касаційною скаргою; надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень суб`єкта владних повноважень там, де це дійсно потрібно (питань охорони земель, безпеки довкілля, благоустрою населених пунктів, розпорядження комунальною та державною власністю, запобігання виникненню техногенних катастроф тощо).
Отже, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.
Також у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 Конституційний Суд України, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 8 Конституції України, наголосив на тому, що охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним із проявів верховенства права, як підкреслюється у пп. 4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою відображена в Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (аналогічні норми містяться у ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні).
Згідно зі статтею 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України).
Бюджетна система України згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обґрунтованості, цільового використання бюджетних коштів, відповідальності учасників бюджетного процесу тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.
Положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин (п.41 ч.1 ст. 71 Бюджетного кодексу України) відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів.
Несплата до бюджету коштів пайової участі позбавляє Український народ загалом та конкретну територіальну громаду (ст. 142 Конституції України) правомочностей власника надходжень до відповідного бюджету в тому обсязі, який дозволяє забезпечити функціонування і життєдіяльність відповідної територіальної громади та держави в цілому. В цьому контексті в сфері бюджетних правовідносин важливу роль відіграє принцип цільового використання бюджетних коштів в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 19, 67 Конституції України).
Бюджетом розвитку, згідно норм статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази;
Фактично звернення прокурора до суду спрямовано на задоволення суспільної потреби, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.
У даному випадку інтереси держави полягають у забезпеченні надходжень до місцевого бюджету територіальної громади, зокрема шляхом сплати замовником будівництва пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що має публічно-правовий характер та безпосередньо впливає на реалізацію повноважень органу місцевого самоврядування, виключність також полягає в тому, що її несплата завдає шкоди публічним фінансовим інтересам, а не лише майновому інтересу органу.
Отже, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, який полягає у поверненні бюджетних коштів до територіальної громади.
Крім того, порушення у діях Відповідача призводить до існування такого становища, за якого одні суб`єкти господарювання сплачують пайові внески, а інші – ухиляються від перерахування коштів до бюджету та, як наслідок, не несуть жодної відповідальності, чим у своє чергу порушуються принцип рівності суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території Якушинецької сільської ради.
Другим елементом, який становить невід`ємну частину підстав представництва прокурором інтересів держави, є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень або відсутність такого суб`єкта.
Участь прокурора у судовому провадженні поза межами кримінального процесу, незалежно від існуючих законодавчих гарантій неупередженості та об`єктивності цього органу, допускається як виняток, оскільки така участь на боці однієї із сторін може негативно сприйматися в суспільстві, зокрема, через існування загрози порушення досить чутливого та важливого принципу рівності сторін судового процесу.
Відповідно до Рекомендації Парламентської асамблеї Ради Європи 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» при наділенні органів прокуратури функціями, які не належать до сфери кримінального права, важливо забезпечити, щоб будь-які повноваження прокурора стосовно спільного захисту прав людини не приводили до яких-небудь конфліктів інтересів і не порушували права осіб, які домагаються захисту своїх прав з боку держави; ефективний розподіл повноважень між різними органами влади в державі може бути дотриманий у випадку надання прокуратурі додаткових функцій при повній її незалежності та неможливості використання для втручання з боку будь-якого органу влади в індивідуальні справи.
У Висновку № 3 (2008) Консультативної ради європейських прокурорів «Про роль прокуратури поза межами сфери кримінального права» зазначається, що діяльність прокурорських служб за межами кримінального права визначається, насамперед, потребою суспільства у належному захисті прав людини та державних інтересів; не існує загальних міжнародних правових норм та правил стосовно завдань, функцій та організації прокурорської служби за межами сфери кримінального права, оскільки держава має суверенне право визначати свої інституційні та правові процедури реалізації її функцій із захисту прав людини та державних інтересів (пункти 29– 31).
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 815/1139/18, від 17.10.2019 у справі № 569/4123/16-а та від 05.11.2019 у справі № 804/4585/18.
Особливістю прокуратури є те, що з-поміж державних органів вона єдина наділена Конституційною функцією захищати інтереси держави при відсутності уповноваженого органу. Із припису ч. 1 ст. 8 Конституції України, згідно з яким «в Україні визнається і діє принцип верховенства права», випливає обов`язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб не вдаватися до свавільних дій.
Додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України (кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей), є обов`язковою передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу – побудови демократичної, соціальної, правової держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16 зазначила, що за змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий – відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень існує, однак не здійснює захисту або здійснює його неналежно. В такому разі відповідний орган виступає позивачем за позовом прокурора. У другому ж випадку, з огляду на відсутність відповідного органу, прокурор набуває права на безпосереднє представництво держави в суді, діючи як самостійний позивач.
Отже, при визначенні вказаного елементу підстав для представництва інтересів держави підлягає з`ясуванню питання наявності уповноваженого органу та його повноважень щодо захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах.
Згідно зі статтею 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
На території Якушинецької сільської територіальної громади таким органом є Якушинецька сільська рада.
За змістом ст. 142 Конституції України та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, доходи місцевих бюджетів, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України передбачено, що складовою частиною доходів бюджету розвитку місцевих бюджетів є кошти, отримані як пайова участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Одним із основних принципів, визначених ст. 7 Бюджетного кодексу України, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.
Підпунктом 5 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено принцип цільового використання коштів пайової участі, згідно з яким останні можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.
Таким чином, нормами ст. ст. 7, 13, 142 та 143 Конституції України, ст. 7 Бюджетного кодексу встановлено основні принципи регулювання бюджетних відносин в Україні, які деталізовано у п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» щодо джерел наповнення бюджету для забезпечення потреб суспільства та держави. Відтак, правовідносини, що є предметом даного спору, пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету.
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, у тому числі, доходи місцевих бюджетів.
Під правом комунальної власності розуміють право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
У розумінні вимог ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 2, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Якушинецька сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до п.п. 5 п. а) ч. ст. 28 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури тощо.
За змістом підпункту 3 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону шляхом проведення розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва.
У спірних правовідносинах щодо стягнення із Відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, Якушинецька сільська рада виступає як сторона позадоговірного зобов`язання та орган місцевого самоврядування, до бюджету якого перераховуються кошти пайової участі.
З огляду на викладене, у даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через їх порушення, що полягає у неналежному виконанні Відповідачем обов`язку зі сплати коштів пайової участі та зумовлює ненадходження цих коштів, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України є складовою частиною місцевого бюджету, які необхідні для подальшого створення і розвитку інфраструктури, чим порушуються економічні інтереси територіальної громади вказаного населеного пункту, а також через нездійснення міською радою у порушення ст. 145 Конституції України, визначених ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень щодо звернення до суду на захист інтересів територіальної громади для забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Разом з тим, виключним випадком є те, що будучи належним суб`єктом владних повноважень, уповноваженим законом на стягнення відповідних коштів та звернення до суду з цього приводу, не здійснив належного та ефективного захисту порушених інтересів територіальної громади.
Так, прокурором попередньо було спрямовано лист з вимогою вжити передбачених законом заходів щодо стягнення із забудовника належної до сплати суми пайової участі.
Зокрема, листом від 28.08.2025 № 50/12429 ВИХ-25 прокуратура, відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», поінформувала Якушинецьку сільську раду про існування означених порушень інтересів держави (арк.с. 214-216).
Листом Якушинецької сільської ради від 26.09.2025 № 02-12/1870 окружну прокуратуру повідомлено про відсутність укладеного договору про сплату коштів пайової участі з ЖБК «БАРСЬКИЙ 12» (ЖБК «Ангарський 23» ЄДРПОУ 41182961) (арк.с. 218).
У подальшому, Вінницькою окружною прокуратурою листом від 06.10.2025 №02.50-14236 вих-25 запитано в Якушинецької сільської ради інформацію щодо здійснення розрахунку коштів пайової участі, ведення претензійно-позовної роботи за вказаним фактом.
Реагуючи на вказаний лист сільською радою 10.12.2025 за вих. №02-12/2246 на адресу Відповідача направлено претензію про повернення безпідставно збережених коштів пайової участі з проведеним сільською радою розрахунком величини суми безпідставно збережених коштів пайової участі у відповідності до вимог п. 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», про що повідомлено окружну прокуратуру.
Разом з тим, відповідно до листа Якушинецької сільської ради від 11.12.2025 №02-12/2267 (арк.с. 219) нею не вживалися заходи із відновлення порушених інтересів територіальної громади в судовому порядку.
Таким чином, попри наявність правових підстав для звернення до суду, орган місцевого самоврядування протягом тривалого часу не подав позовної заяви, обмежившись лише формальним листуванням та не надавши жодних доказів реального судового захисту бюджетних інтересів.
Така поведінка свідчить про виключний випадок неналежного здійснення захисту з боку органу місцевого самоврядування, оскільки листування з боржником та декларування намірів добровільного врегулювання спору не є ефективним способом захисту, здатним забезпечити реальне надходження коштів до бюджету.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт незвернення до суду обраного прокурором позивача з відповідним позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Також у пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зроблено висновок, згідно якого прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після одержання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
З огляду на вказане, у ході листування з Якушинецькою сільською радою, яке здійснювалося на підставі абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурором повідомлено уповноважений орган про порушення інтересів держави та надано достатній строк для вжиття ефективних заходів з їх захисту.
Відсутність відповідного реагування з боку Якушинецької сільської ради на вказане порушення свідчить про те, що захист порушених інтересів держави не здійснює орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Крім того, подальше зволікання із судовим захистом створює реальну загрозу втрати бюджетних коштів, у тому числі у зв`язку зі спливом строків позовної давності та можливим ускладненням виконання судового рішення в майбутньому, що суперечить публічним інтересам територіальної громади і є виключним випадком порушень інтересів держави, якщо прокурор як єдиний і виключний суб`єкт хто може пропорційним способом забезпечити відновлення порушеного інтересу держави.
За таких обставин звернення прокурора до суду з даним позовом є єдиним ефективним способом захисту порушених інтересів держави, а участь прокурора у справі має субсидіарний характер і не підміняє повноважень органу місцевого самоврядування, а спрямована на усунення наслідків його бездіяльності.
Отже, наявність порушення інтересів держави, надання прокурором Якушинецькій сільській раді розумного строку на захист таких інтересів та невжиття нею відповідних заходів зумовлюють необхідність захисту порушених інтересів держави прокурором відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, у даній справі наявна сукупність обставин, що свідчить про виключність випадку, яка обґрунтовує право прокурора на звернення до суду в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради.
5.2. Щодо суті спору

Предметом позову є позовні вимоги прокуратури про стягнення з Відповідача на користь Якушинецької сільської ради безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на суму 1 034 994,56 грн, у тому числі 748009,13 грн за наслідками невиконання зобов`язань за кодом 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту», 215606,91 грн інфляційні витрати та 71378,52 грн 3% річних за користування грошовими коштами.
Обґрунтуванням позову є твердження про те, що Житлово-будівельний кооператив "Ангарський 23" до 01.01.2020 року не укладав Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідні грошові кошти, на виконання вимог Закону України від 29.09.2019 № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» до бюджету Якушинецької сільської ради не сплачував, що свідчить про порушення Відповідачем встановленого обов`язку щодо сплати грошових коштів пайової участі.
Таким чином, для вирішення спору по суті необхідно встановити наявність або відсутність підстав для стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на суму 1 034 994,56 грн.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі – Закон № 3038-VI).
Відповідно до положень ст. 1 Закону №3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала заяву в установленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій – це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури. Питання пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту врегульовано ст. 40 Закону №3038-VI (тут і далі – у редакції до 01.01.2020).
Так, згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 3038-VI (в редакції, що діяла до 01.01.2020) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. За ч. 2 ст. 40 Закону № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури такого населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону № 3038-VI).
Як передбачено ч. 5 ст. 40 Закону № 3038-VI величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Відповідно до ч. 7 ст. 40 Закону № 3038-VI органам місцевого самоврядування заборонено вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об`єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом 10 робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками (ч. 8 ст. 40 Закону № 3038-VI).
Відповідно до положень ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
Згідно з ч. 10 ст. 40 Закону № 3038-VI кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації, як це передбачено ч. 11 ст. 40 Закону № 3038-VI.
У подальшому, з 01.01.2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132-IX (далі – Закон № 132-ІХ), якими з 01.01.2020 виключено наведену вище ст.40 Закону № 3038-VI, що регулювала пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
За змістом Закону № 132-IX та його прикінцевих і перехідних положень, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх повного виконання, є лише договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 (ч. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ).
Разом з цим, на 2020 рік встановлено перехідний період, визначений вищевказаним Законом, яким керувалися органи місцевого самоврядування при укладенні договорів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.
Відповідно до п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі – пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
- пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
- кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
- інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Згідно із п. 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону. А замовник будівництва, не уклавши своєчасно відповідний договір пайової участі до 01.01.2020, не звільняється від обов`язку щодо сплати пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, проте розміри такої пайової участі та порядок сплати змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-IX від 20.09.2019.
В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з 01.01.2020 не передбачено договору як способу прийняття пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Поряд з тим, у діючому законодавстві відсутня заборона на укладення договорів пайової участі у 2020 році (принцип свободи договору) для визначення своїх взаєморозрахунків, але такі договори мають відповідати вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Однак такого договору не було укладено між Позивачем та Відповідачем, що, у даному випадку, відповідає вимогам Закону № 132-IX.
Варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21 надав правові позиції та роз`яснив, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Тобто норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21.
Враховуючи, що будівництво 5-ти поверхового 32-х квартирного житлового будинку в с. Зарванці, по вул. Одеській на території Якушинецької сільської ради розпочалася ще 04.11.2016 та введено в експлуатацію лише 10.11.2022 – у Відповідача був наявний обов`язок перерахування до місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття об`єкта в експлуатацію.
З урахуванням «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №132-IX – Відповідач повинен був з 01.01.2020 самостійно звернутися до Якушинецької сільської ради протягом 10 робочих днів, тобто до 16.01.2020 включно (з урахуванням вихідних днів – 1 січня (Новий рік), 6 січня (Святвечір), 7 січня (Різдво Христове) із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та документами, які підтверджують вартість будівництва об`єктів, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цих об`єктів в
експлуатацію, тобто до 10.11.2022.
Однак Відповідачем цього зроблено не було, так само він не звернувся із відповідною заявою та документами до органу місцевого самоврядування і до 31.12.2020, тобто протягом часу дії положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні. 
Більше того, Відповідач, в порушенням вимог Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX, зазначив в дозвільних документах – сертифікаті №ІУ122221028964 від 10.11.2022 в графі «Пайова участь» як підставу звільнення від сплати пайової участі п. 13 розділу І вказаного Закону.
Проте, код об`єкта за яким здійснювалося вказане вище будівництво є 1122.1 «Будинки багатоквартирні масової забудови», який не входить до переліку у разі будівництва яких пайова участь не сплачується.
Однак, Відповідач не врахував, що з 01.01.2020 останній зобов`язаний був виконати вимоги підпунктів 3, 4 абз. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №132-IX та звернутися із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єктів будівництва, до якої додати документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкту та сплатити кошти пайової участі до місцевого бюджету.
Також суд касаційної інстанції зауважив, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відповідач як замовник будівництва за об`єктом: «Будівництво 5-ти поверхового 32-х квартирного житлового будинку в с. Зарванці, по вул. Одеській на території Якушинецької сільської ради» зобов`язаний перерахувати органу місцевого самоврядування безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України, що узгоджується також із висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 та Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21.
Разом з тим слід зазначити, що Позивач не зазначив у листі про нарахування інфляційних втрат за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.
Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).
Таким чином, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 908/2552/17.
Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва загальна площа будівництва об`єкта становить 2931,30 м2.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 № 311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» опосередкована вартість спорудження житла станом на 01 жовтня 2020 року у Вінницькій області становить - 12 759,00 грн. Розмір пайової участі становить для житлових будинків – 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Сума коштів (грошове зобов`язання) за наслідками невиконання зобов`язань замовником будівництва по коду доходів 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту» складає 748009,13 грн.
Щодо порядку видачі сертифікатів готовності об`єктів будівництва до експлуатації та відомостях зазначених в них, суд зазначає про таке.
Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів – це офіційний документ, який підтверджує, що новозбудований або реконструйований об`єкт відповідає вимогам проєктної документації, будівельним нормам і може законно експлуатуватись.
Сертифікат видає Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) або її територіальні органи – через електронну систему (портал ЄДЕССБ, Єдина державна електронна система у сфері будівництва).
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону № 3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
Перед прийняттям в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта замовник забезпечує проведення контрольного геодезичного знімання такого об`єкта.
Контрольне геодезичне знімання здійснюється особами, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників або Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів.
Результати контрольного геодезичного знімання відображаються у формі електронного документа. Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 13.04.2021 № 461 (далі –Порядок).
Також ч.2 ст.39 Закону №3038-VI передбачено, що акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону №3038-VI у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, заяві про видачу сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та у Реєстрі будівельної діяльності зазначається, зокрема, така інформація:
1) ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (у декларації/заяві зазначається для об`єктів, щодо яких проведено технічну інвентаризацію після запровадження електронної системи та яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) до подання декларації/заяви);
2) реєстраційний номер технічного паспорта закінченого будівництвом об`єкта в Реєстрі будівельної діяльності (у разі, якщо проведення технічної інвентаризації є обов`язковим);
3) реєстраційний номер результатів контрольного геодезичного знімання в Реєстрі будівельної діяльності (у разі видачі сертифіката);
4) номер черги будівництва/пускового комплексу, який приймається в експлуатацію, - у разі прийняття в експлуатацію черги будівництва/пускового комплексу.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (аналогічна норма перебачено п. 11 Порядку).
Відповідно до п. 13 Порядку, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил на основі чек-листа за результатами виїзного огляду об`єкта будівництва на місцевості з фотофіксацією об`єкта під час прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, який виготовляється з використанням Реєстру будівельної діяльності (п. 25 Порядку).
Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання заяви про видачу сертифікату про готовності об`єкта будівництва до експлуатації приймає рішення про його видачу або про відмову у видачі.
Згідно сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 10.11.2022 №ІУ122221028964 вбачається, що об`єкт будівництва належить до класу наслідків СС2.
Відповідно до зазначених сертифікатів, а також відомостей розміщених у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, будь-яких заперечень під час підписання актів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від Відповідача не має.
Відповідно до ч. 13 ст. 39 Закону № 3038-VI, сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів є підставою для оформлення права власності на новозбудований об`єкт нерухомості в Україні.
Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Отже, вищезазначений сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів підтверджують завершення будівництва із зазначенням відповідного виду будівництва, характеристик, площ (житлових та нежитлових), а також всіх необхідних підключених комунікацій. Такий документ є підставою для оформлення права власності на новостворене майно, що свідчить не просто про створення нового майна, а й виникнення відповідних прав та обов`язків щодо його експлуатації.
Тож, враховуючи викладене, суд зазначає, грошові кошти в сумі 748009,13 грн є такими, що були безпідставно одержані Житлово-будівельним кооперативом "Ангарський 23", оскільки до 01.01.2020 року Відповідач не укладав Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідні грошові кошти, на виконання вимог Закону України від 29.09.2019 № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» до бюджету Якушинецької сільської ради не сплачував, а тому Відповідачу має повернути їх Позивачу як розпоряднику коштів місцевого бюджету. 

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги Вінницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради до Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" підлягають задоволенню у повному обсязі. 
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст.129 ГПК України. 
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

УХВАЛИВ:

Позов Вінницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради до Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" задовольнити у повному обсязі. 
Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" (49031, Дніпропетровська область, місто Дніпро пр. Поля Олександра, буд.59, код ЄДРПОУ 41182961) на користь Якушинецької сільської ради (23222, Вінницька область, Вінницький район, с.Якушинці, вул.Новоселів, 1А, код ЄДРПОУ 04330021, р/р UA968999980314181921000002842, ГУК у Він.обл./м.Вінниця/ 24170000, код отримувача 37979858, Банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), призначення платежу – ККД -24170000 надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту) безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на суму 1 034 994,56 грн, у тому числі 748009,13 грн за наслідками невиконання зобов`язань за кодом 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту», 215606,91 грн інфляційні витрати (індекс інфляції) та 71378,52 грн три відсотки річних за користування грошовими коштами.
Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Ангарський 23" (49031, Дніпропетровська область, місто Дніпро пр. Поля Олександра, буд. 59, код ЄДРПОУ 41182961) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м.Вінниця, вул. Монастирська, 33, код ЄДРПОУ 02909909, р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, отримувач: Вінницька обласна прокуратура) 12419,93 грн судового збору.
Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.05.2026 

Суддя	 	Н.Б. Кеся