Справа № 202/7516/25
Провадження № 3/202/109/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Дніпро 
Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Індустріального районного суду міста Дніпра матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –
В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093107 від 18 липня 2025 року, складеним поліцейським взводу 2 роти 3 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капралом поліції Дроботухіним Станіславом Володимировичем, 18 липня 2025 року о 10 годині 42 хвилини в смт Ярова Краматорського району Донецької області по вулиці Донецькій, біля будинку № 134, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RANGER XLT 4x4 TD», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Цими ознаками були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. 
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився у встановленому законодавством порядку, при цьому поліцейськими застосовувалася безперервна відеофіксація. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України. Враховуючи те, що вказані дії, згідно з даними протоколу, вчинені особою повторно протягом року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано посадовою особою поліції за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
У ході судового розгляду справи захисники особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подавали до суду письмові клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення, а також клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання відповідному органу. 
Обґрунтовуючи клопотання про закриття провадження у справі, сторона захисту послалася на те, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу поліцейськими та складання адміністративного протоколу діяв у стані крайньої необхідності. Захисник зазначив, що особа перебувала при виконанні бойових завдань, у силу чого поспішала з метою їх виконання та фізично не мала часу на проходження медичного огляду на стан сп`яніння. На думку захисту, неможливість проходження огляду була зумовлена не власним умислом чи небажанням водія, а бойовою обстановкою. Адвокат вказала, що населений пункт Ярова на момент складання протоколу знаходився на відстані 12,8 кілометрів від лінії бойового зіткнення, в межах якої військові транспортні засоби можуть уражатися військами держави-агресора, відтак водій прагнув не затримуватися тривалий час на одному місці, щоб запобігти ураженню. 
На підтвердження статусу військовослужбовця та факту перебування ОСОБА_1 на військовій службі стороною захисту було долучено до матеріалів справи копії військового квитка, посвідчення учасника бойових дій, нагороди «Хрест 60 ОМБР», «Лицарський Хрест», а також медичну документацію щодо отриманих травм та поранень отриманих під час бойових дій. Виходячи з цього, захист стверджував про відсутність вини ОСОБА_1 як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення. 
Крім того, у поданому клопотанні захисник наголошував на відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого саме частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За доводами адвоката, на момент складання протоколу 18 липня 2025 року ОСОБА_1 не знав про своє попереднє притягнення до адміністративної відповідальності по іншій справі, оскільки не був присутній на відповідному судовому засіданні через перебування у зоні бойових дій. З огляду на це, сторона захисту стверджує, що особа не могла усвідомлювати повторний характер своєї відмови від проходження огляду. Додатково захист вказав на необхідність застосування положень статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначаючи, що штраф не застосовується до військовослужбовців при керуванні військовими транспортними засобами, а матеріали підлягають передачі для притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Одночасно із цим, у клопотанні про направлення матеріалів на доопрацювання захисник звернула увагу суду на істотні недоліки, допущені працівниками поліції під час оформлення адміністративних матеріалів. Зокрема, вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення не було долучено належним чином засвідченої копії постанови суду про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка б набрала законної сили. Натомість наданий поліцією витяг з інформаційно-пошукової системи «АРМОР», на переконання захисту, не є належним документом та допустимим доказом для підтвердження кваліфікуючої ознаки «повторність». Також адвокат зазначила, що долучений до матеріалів справи відеозапис на диску не містить підтверджень того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та з відео неможливо встановити, який саме транспортний засіб був зупинений та який у нього номерний знак.
Суд зазначає, що під час попереднього розгляду даної справи постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 жовтня 2025 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП були повернуті до відділення адміністративної практики батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП для належного дооформлення. Підставою для направлення справи на доопрацювання слугувала відсутність у матеріалах належних доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки «повторність», а саме – належним чином засвідчених копій постанов про попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності, що унеможливлювало об`єктивний розгляд справи, перевірку доводів сторони захисту та встановлення наявності суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.
Після усунення виявлених судом недоліків матеріали справи про адміністративне правопорушення були повернуті уповноваженим органом Національної поліції та повторно надійшли до Індустріального районного суду міста Дніпра для розгляду по суті. На виконання вказівок суду щодо належного дооформлення, уповноваженою посадовою особою поліції до матеріалів адміністративної справи було долучено належним чином засвідчену копію постанови Шептицького міського суду Львівської області від 17 червня 2025 року. 
Зі змісту долученої копії постанови Шептицького міського суду Львівської області від 17 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 вже було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаним судовим рішенням до особи було застосовано основне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Даний процесуальний документ у встановленому законом порядку набрав законної сили, що підтверджує наявність юридичного факту попереднього притягнення особи до відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння в межах одного року до моменту зупинки транспортного засобу та складання нового протоколу від 18 липня 2025 року. 
Таким чином, після проведення процедури дооформлення, матеріали справи містять повний обсяг документів, на які посилається орган Національної поліції як на доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого саме частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що надає суду можливість перейти до безпосереднього дослідження та оцінки всіх зібраних доказів у їх сукупності.
Надаючи правову оцінку зібраним доказам та вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо закриття провадження у справі на підставі того, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності у зв`язку з виконанням бойового завдання, суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. 
Згідно зі ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Стан крайньої необхідності виникає лише тоді, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам, і усунути таку небезпеку іншим шляхом, не пов`язаним із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, неможливо.
Суд ставиться критично до тверджень захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо наявності стану крайньої необхідності з огляду на таке.
Стороною захисту всупереч вимогам статті 251 КУпАП не додано суду жодних належних, допустимих та достовірних письмових доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на бойовому завданні. Зокрема, матеріали справи не містять відповідного наказу чи бойового розпорядження командира військової частини, який би підтверджував, що водій знаходився під час виконання невідкладного бойового завдання у вказаному місці та у вказаний час. 
Окрім цього, версія захисту повністю спростовується дослідженим у судовому засіданні матеріалом відеофіксації події правопорушення. Як вбачається з відеозапису, здійсненого за допомогою портативного відеореєстратора працівника поліції (марка пристрою «Motorola solutions», ID реєстратора: 472680), під час спілкування з інспекторами патрульної поліції (хронометраж відео 10 год. 47 хв. 40 сек. від 18.07.2025 року) особа самостійно підтверджує той факт, що вони здійснювали поїздку з особистою метою, а не для виконання бойового завдання. Жодних повідомлень поліцейським про поспіх через службову необхідність чи наказ командування на відеозаписі не зафіксовано.
Також, з оглянутого судом відеозапису вбачається, що під час зупинки транспортного засобу та фіксації факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був одягнений у цивільний одяг, що додатково ставить під сумнів доводи сторони захисту про безпосереднє виконання ним військових обов`язків у момент зупинки.
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання адвоката на те, що водій діяв у стані крайньої необхідності. Суд розцінює такі доводи виключно як обраний спосіб та тактику захисту, спрямовану на уникнення особою адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у даному випадку не була зумовлена усуненням небезпеки, що об`єктивно загрожувала охоронюваним інтересам, а відтак підстави для застосування статей 17, 18, 247 КУпАП відсутні.
Вирішуючи питання щодо поданого захисником клопотання в частині застосування до особи положень статті 15 КУпАП, суд зазначає таке. 
Згідно із статтею 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах. 
Інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках – адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. 
За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність. 
Отже, як слідує з аналізу положень статті 15 КУпАП, у разі порушення правил дорожнього руху спеціальними суб`єктами – водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, саме військовослужбовцями строкової служби, матеріали справ передаються відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. 
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б, що ОСОБА_1 є водієм транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту та безпосередньо військовослужбовцем строкової служби. 
Більш того, посилання захисника на те, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення мало місце під час виконання ним бойового завдання, не заслуговує на увагу та спростовується дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З матеріалів відеофіксації вбачається, що особа здійснювала поїздку з особистих мотивів та у власних справах, а не з метою виконання військових обов`язків чи бойових розпоряджень.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки правопорушення «повторно протягом року» та оцінюючи доводи сторони захисту про те, що особа не знала про факт свого попереднього притягнення до відповідальності і не могла усвідомлювати повторний характер своїх дій, суд зазначає наступне.
Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії постанови судді Шептицького міського суду Львівської області Отчак Н.Я. від 17 червня 2025 року у справі № 459/1524/25 (провадження № 3/459/578/2025), ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 04 травня 2025 року о 02:14 год особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. За вказане правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Суд критично оцінює доводи захисника щодо необізнаності ОСОБА_1 про наявність вказаної постанови з огляду на таке. Зі змісту постанови Шептицького міського суду Львівської області від 17 червня 2025 року слідує, що під час розгляду тієї справи особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, була належним чином повідомлена про судове засідання. 
Більше того, інтереси ОСОБА_1 у судовому процесі представляв його захисник – адвокат Гуменюк О.Р., який безпосередньо у день винесення постанови, 17 червня 2025 року, подавав суду письмові клопотання про закриття провадження у справі.
Залучення особою захисника для представництва своїх інтересів у суді та подання ним відповідних процесуальних документів свідчить про те, що ОСОБА_1 був повністю обізнаний як про сам факт складання відносно нього першого протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, так і про судовий розгляд справи № 459/1524/25. Тому твердження про відсутність у нього суб`єктивного усвідомлення повторності своїх дій, розцінюються судом як спроба уникнути відповідальності за повторне правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Зважаючи на те, що постанову про притягнення до відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП було винесено 17 червня 2025 року, а нове правопорушення ОСОБА_1 вчинив 18 липня 2025 року, тобто через місяць після попереднього стягнення, його дії кваліфіковані працівниками поліції за частиною 2 статті 130 КУпАП правильно та обґрунтовано.
Надаючи правову оцінку доводам сторони захисту щодо обставин зупинки транспортного засобу та неможливості ідентифікації автомобіля через відсутність державних номерних знаків, суд зазначає наступне. Факт зупинки транспортного засобу та керування ним водієм ОСОБА_1 достовірно та об`єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з відеореєстратора «70mai» та портативного відеореєстратора (нагрудної камери) патрульного поліцейського «Motorola solutions» (ID реєстратора: 472680) від 18 липня 2025 року. З оглянутих відеозаписів об`єктивно вбачається, що в момент руху та зупинки на транспортному засобі дійсно були відсутні державні номерні знаки. Однак марка транспортного засобу «RANGER XLT 4x4 TD» та його державний номерний знак « НОМЕР_1 » були достовірно встановлені працівниками поліції вже після зупинки автомобіля, безпосередньо під час спілкування з водієм, дослідження наданих ним документів та складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Відтак, відсутність номерних знаків на автомобілі в момент фіксації правопорушення жодним чином не спростовує факту керування цим транспортним засобом ОСОБА_1 у стані, що має ознаки сп`яніння, та не впливає на законність вимог працівників поліції щодо проходження огляду. 
Таким чином, у судовому засіданні доведено наявність як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП. Винуватість ОСОБА_1 підтверджується сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093107 від 18 липня 2025 року, складеним у відповідності до вимог статті 256 КУпАП; відеозаписами з відеореєстратора «70mai» та нагрудної камери поліцейського «Motorola solutions» (ID реєстратора: 472680) від 18 липня 2025 року, на яких зафіксовано факт керування транспортним засобом та відмову особи від проходження огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18.07.2025 року; копією постанови Шептицького міського суду Львівської області у справі № 459/1524/25 (провадження № 3/459/578/2025) від 17 червня 2025 року, яка набрала законної сили та підтверджує кваліфікуючу ознаку правопорушення «повторно протягом року». Підстав для закриття провадження у справі за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення суд не вбачає. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який піддається адміністративному стягненню за грубе порушення Правил дорожнього руху повторно протягом року, ступінь його вини та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Відповідно до санкції частини 2 статті 130 КУпАП вчинення даного правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. З метою виховання особи в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції даної статті у виді мінімального штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд виходить з того, що статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та учасника бойових дій підтверджується наявними в матеріалах справи копіями військового квитка серії НОМЕР_2 та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 . Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, військовослужбовці. Відтак, особа підлягає звільненню від сплати судового збору на користь держави. 
Керуючись статтями 33, 247, 251, 252, 280, 283-285, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.  В.  Недобитюк