ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/2205/25 пров. № А/857/37873/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року (суддя – Дерех Н.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення – 03.09.2025), 
в адміністративній справі №500/2205/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2025 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в суд в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача про відмову позивачам як членам сім`ї загиблого (померлого) сержанта ОСОБА_5 посвідчення “Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби” на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", форма і порядок видачі яких встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року №379; 2) зобов`язати відповідача видати ОСОБА_2 - дружині загиблого (померлого) сержанта ОСОБА_5 , неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - дітям загиблого (померлого) сержанта ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - матері загиблого (померлого) сержанта ОСОБА_5 посвідчення “Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби” на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", форма і порядок видачі яких встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року №379. 
Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в оформленні та видачі посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця", оформленого листом від 25.10.2024 №11/1/20588. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" №379 від 28.05.1993, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. 
13.08.2025 ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути на користь ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 5000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви відмовлено. 
З додатковим рішенням суду першої інстанції від 03.09.2025 не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржене додаткове рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Так, згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати. 
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 06.08.2025 року у справі Тернопільським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено частково, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_4 5000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано наступні документи (їх копії): Договір про надання правничої допомоги з Додатком №1, Акт виконаних робіт від 06.08.2025 року (а.с.61-66). 
Суд встановив, що між ОСОБА_2 та адвокатом Юсипівим Р.В. укладено Договір про надання правничої допомоги від 10.04.2025, у відповідності до п.п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу щодо представництва та захисту прав та інтересів клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових органах, в органах нотаріату, органах державної реєстрації актів цивільного стану, перед підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та підпорядкування, перед третіми особами, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором та додатковими угодами, що є невід`ємними частинами до нього. 
Додатком №1 до Договору погоджено оплату послуг Адвоката за надання правничої допомоги: 5000,00 грн. - за вивчення документів, вироблення правової позиції та підготовка проекту позову; 5000,00 грн. - у випадку необхідності забезпечення участі адвоката у розгляді справи у суді першої інстанції; 10000,00 грн. - у випадку необхідності апеляційного оскарження та участі у суді апеляційної інстанції. 
Згідно п.3 Акту виконаних робіт слідує, що загальна сума винагороди (гонорар) адвоката за надані послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2025 та Додатків до нього складає 5000,00 грн., які отримано адвокатом у повному обсязі. 
Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення з урахуванням наданих позивачем доказів, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи конкретні обставини справи та зміст виконаних послуг, вважав, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що вказаний розмір витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, є співмірним зі складністю справи та обсягом виконання відповідних робіт, враховуючи незначний обсяг матеріалів, що не спростовано відповідачем, а тому розмір понесених позивачем витрат у сумі 2000,00 грн має бути стягнутий з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань. 
В апеляційній скарзі відповідач не обґрунтував належним чином заперечення щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат по оплаті професійної правничої допомоги при вирішенні Тернопільським окружним адміністративним судом цієї справи №500/2205/25. 
З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без змін додаткового рішення суду у справі, яке ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року в адміністративній справі №500/2205/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська