П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34723/24	

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Дата і місце ухвалення: 24 лютого 2026 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі № 420/34723/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив:
– визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 17.02.2021 по 20.05.2023 посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17.02.2021 по 20.05.2023 посадовий оклад, оклад за військовим званням, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), розмір яких залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17.02.2021 по 20.05.2023 грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, премію, в яких посадовий оклад та оклад за військовим званням визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено.
17 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24, у якій просив зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) подати до суду звіт про виконання зазначеного судового рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року заяву задоволено та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) у місячний строк з моменту отримання копії ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24.
23 лютого 2026 року від відповідача надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій представник просив визнати поважними причини пропуску строку подання звіту про виконання судового рішення, прийняти поданий звіт та визнати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24 виконаним у повному обсязі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 розглянуто, поновлено ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) строк для подання звіту про виконання судового рішення, звільнено від сплати штрафу за подання звіту з порушенням строку та прийнято звіт відповідача про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд дійшов передчасного та помилкового висновку про повне виконання судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що поданий відповідачем звіт не підтверджує належного та повного виконання рішення суду, оскільки не містить доказів проведення перерахунку всіх складових грошового забезпечення, визначених судовим рішенням, зокрема щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших виплат, розмір яких залежить від посадового окладу та окладу за військовим званням.
Апелянт вказує, що сам по собі факт здійснення окремих виплат, у тому числі на підставі платіжних документів, не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки відповідач не довів, що перерахунок проведено у повному обсязі відповідно до вимог судового рішення від 31.01.2025.
Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку подання звіту, зазначаючи, що обставини, пов`язані з введенням воєнного стану та виконанням відповідачем службових завдань, самі по собі не можуть свідчити про неможливість своєчасного виконання ухвали суду.
У зв`язку з цим апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у прийнятті звіту відповідача про виконання судового рішення, зобов`язати відповідача подати належний звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Вирішуючи подану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що поданий відповідачем звіт підтверджує виконання рішення суду, оскільки останнім надано докази здійснення відповідних нарахувань та виплат на користь позивача.
Суд першої інстанції також врахував, що відповідачем подано звіт із порушенням встановленого строку з поважних причин, пов`язаних із виконанням покладених на нього завдань в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку його подання та відсутність підстав для застосування заходів процесуального примусу.
За таких обставин суд першої інстанції визнав рішення суду виконаним у повному обсязі та прийняв поданий відповідачем звіт.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Реалізація зазначеної конституційної гарантії охоплює не лише право особи на звернення до суду та отримання судового рішення, а й право на реальне поновлення порушеного права шляхом належного та своєчасного виконання такого рішення.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за його виконанням здійснює суд. Отже, на конституційному рівні закріплено не лише принцип обов`язковості судового рішення, а й позитивний обов`язок держави створити дієвий механізм його фактичного виконання.
Аналогічні положення містяться у статтях 14 та 370 КАС України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими та службовими особами та підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є складовою права особи на справедливий суд та гарантією ефективного судового захисту. Судове рішення, яке не виконано або виконано формально, не забезпечує реального поновлення порушеного права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий суд. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Hornsby v. Greece» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якщо остаточне судове рішення залишалося б невиконаним.
У рішенні у справі «Burdov v. Russia» Європейський суд з прав людини наголосив, що органи державної влади не можуть виправдовувати невиконання судового рішення відсутністю бюджетних коштів.
У рішеннях у справах «Шмалько проти України», «Войтенко проти України», «Ромашов проти України» Суд також констатував, що тривале або неповне виконання судових рішень є порушенням права на справедливий суд.
Отже, виконання судового рішення має бути повним, належним та своєчасним.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, здійснює контроль за його виконанням, у тому числі шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про його виконання.
Зміст зазначеної норми свідчить, що встановлення судового контролю спрямоване не на формальне підтвердження виконання рішення, а на перевірку фактичного досягнення результату, визначеного судовим рішенням.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з урахуванням усіх складових, визначених у резолютивній частині рішення. 
Разом з тим, поданий відповідачем звіт містить лише відомості про здійснення окремих виплат, однак не містить належних доказів проведення повного перерахунку всіх складових грошового забезпечення, зокрема щомісячних додаткових виплат та премій, розмір яких залежить від посадового окладу та окладу за військовим званням.
Крім того, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не може бути прийняте судом як підстава для невиконання судового рішення, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Оцінивши наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції передчасно визнав рішення суду виконаним у повному обсязі.
Як убачається з матеріалів справи, поданий відповідачем звіт не містить належних та достатніх доказів проведення повного перерахунку грошового забезпечення позивача відповідно до резолютивної частини рішення суду від 31 січня 2025 року, зокрема в частині врахування всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та виплат, розмір яких залежить від посадового окладу та окладу за військовим званням. 
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття звіту відповідача та визнання судового рішення виконаним є передчасним та таким, що зроблений без належної оцінки всіх матеріалів справи.
Доводи відповідача про належне виконання судового рішення колегія суддів відхиляє, оскільки поданий звіт не містить достатніх та належних доказів проведення повного перерахунку грошового забезпечення позивача відповідно до резолютивної частини рішення суду.
Наявність окремих виплат, підтверджених платіжними документами, не свідчить про повне виконання судового рішення, оскільки відповідач не довів, що всі складові грошового забезпечення, зокрема щомісячні додаткові виплати та премії, розмір яких залежить від посадового окладу та окладу за військовим званням, були нараховані та виплачені у повному обсязі.
Крім того, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування або необхідність отримання додаткових асигнувань не може бути підставою для невиконання судового рішення або його часткового виконання, оскільки такі обставини не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку його повного та належного виконання.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити нове судове рішення.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повне виконання судового рішення без належної перевірки фактичного виконання його у повному обсязі, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність відмовити у прийнятті звіту відповідача та зобов`язати його подати до суду першої інстанції належний звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24 із наданням доказів повного виконання зазначеного рішення.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі №420/34723/24 – скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у прийнятті звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї постанови подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/34723/24.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук