справа № 208/3907/26
провадження № 2-а/208/49/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 р.  м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі
головуючого судді Гречаної В.Г.,
секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське адміністративну справу № 208/3907/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R435577 від 21.03.2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R435577 від 21.03.2026 року.
У своїй позовній заяві позивач зазначає, що він є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.07.2025 року посадові особи відповідача оголосили його у розшук у зв`язку з не прибуттям за повісткою до ТЦК та СП дата звернення: 09.07.2025 року.
Однак ані протокол про вчинення адміністративного правопорушення, ані постанова відносно нього не виносилася.
За таких вважає, що в розшук його було оголошено незаконно та протиправно.
Також вказує, що 21.03.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була винесена постанова № R435577 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн.
У оскаржуваній постанові зазначено що: «За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 Ст. 210-1 КУпАП.
З метою зняття з розшуку та можливості подальшого бронювання, 21.03.2026 року ним були сплаченні грошові кошти на підставі постанови № R435577 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) у розмірі 8500,00 гривень.
Після сплати штрафу незаконний розшук від 09.07.2025 року був знятий та з 25.03.2026 року до 13.11.2026 року він має бронювання від призову.
Не зважаючи на сплату частини призначеного штрафу він вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки жодних повісток він я не отримував. Окрім того, йому не було надано жодного належного підтвердження того, що повістка направлялася за його адресою.
Також звертає увагу суду на той факт, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності лише за: «Вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів»
За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.
Відповідно до п. 34 постанови від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Відповідно до п. 16 правил надання послуг поштового зв`язку які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (надалі – Правила) повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками “Повістка ТЦК”, «Вручити особисто».
Відповідно до п. 62 Підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є:
поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.
Однак жодних вищезазначених документів відповідачем позивачу не надано.
Відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560:
«Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».
Змінами, внесеними постановою уряду від 8 жовтня 2024р. №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
Як вбачається з матеріалами справи доказів того, що поштовий конверт містить позначку «повістка ТЦК» не встановлено, крім цього, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи також відсутні.
Вищенаведене є суттєвим порушенням порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції в даній категорії відправлень, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять жодних належних доказів направлення повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і не зазначено в постанові і конкретну дату, коли він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак оскаржувана постанов винесена незаконно і з порушенням норм чинного законодавства.  
Просить суд скасувати постанову, якою його незаконно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повернути йому сплачі кошти в рахунок погашення штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 року по цивільній справі №208/3907/26 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Згідно із відповіддю № 2557271 від 03.04.2026 року ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
Ухвалою суду від 03.04.2026 року відкрито провадження у справі № 208/3907/26 та призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 08.04.2026 року, 08.05.2026 року та 27.05.2026 року подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомлення про вручення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта». Своїм правом на подання відзиву до суду не скористався. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Постановою № R435577 від 21.03.2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України з накладенням штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Згідно постанови № R435577 від 21.03.2026 про адміністративне правопорушення полягає в тому, що за результатами відомостей та резервної інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів,, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та моблізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період
Як вбачається з даних позовної заяви, підтверджується відміткою в паспорті, відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, а також в додатку «Резерв+ місцем реєстрації та фактичного проживання позивача по справі є: АДРЕСА_1 
Як зазначає позивач у своєму позові з додатку Резевр + йому стало відомо про те, що його оголошено у розшук через неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак жодних повісток особисто йому ніхто не вручав, то у нього були відсутні зобов`язання з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
З метою отримання бронювання та зняття з розшуку ним було сплачено на користь відповідача сума штрафу в розмірі 8 500,00 грн, після чого його було знято з розшуку та оформлено бронювання до 13.11.2026 року.
Відповідачем по справі ніяких доказів на спростування доводів позивача суду не надав. 
Окрім того, суд звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, коли саме позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 та з якою метою. Також у постанові не зазначено, коли саме позивачу було направлено повістку та за якою адресою її було надіслано.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин суду не надано.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначеного чіткого порядку припинення особливого періоду.
Тобто, з 18 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період.
Відповідно до ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадян України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвитку України чи проходять службу у військовому резерві зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського ТЦК та СП, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України – за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно із ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені їє парва, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Отже в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно з приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В ч.1 ст. 72 КАС України зазначено, що доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначене перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на сонові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної соосби в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шаляхлм надання доказів.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, спірні правовідносини у даній справі склалися з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Як зазначає позивач у своїх доводах, жодної повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він перебував на обліку як військовозобов`язаний він не отримував, тому й не був обізнаний про необхідність його явки. 
Однак, відповідачем по справі не надано суду доказів отримання повістки позивачем або її вручення шляхом направлення поштовим відправлення через «Укрпошта», або надання будь-якого підтвердження про відмову позивачем отримати її, що на думку суду свідчить про недоведеність факту належного повідомлення позивача про необхідність прибуття до ТЦК та СП, що в свою чергу спростовує факт порушення ним військового обліку, який виразився в неприбутті на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за що його було оголошено в розшук та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи усі наявні в справі докази вбачається, що посадова особа, якою була прийнята постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не було в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, не надано їм належної оцінки, що в свою чергу привело до прийняття, на думку суду, необґрунтованого рішення.
Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. 
Суд, відкриваючи провадження по справі надав відповідачу можливість подати відзив на позов та, ураховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідач мав час та можливість надати суду документи, які були підставою для складання оскаржуваної постанови та викласти свої доводи та заперечення проти позову, однак наданим правом не скористався. 
За таких обставин, суд, з урахуванням норма матеріального та процесуального права, вважає, що доводи позивача щодо відсутності доказів його належного оповіщення про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 є обґрунтованими, оскільки жодними іншими доказами зі сторони відповідача вони не спростовані.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач здійснив розгляд справи не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та виніс Постанову № R435577 від 21.03.2026 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, що є підставою для її скасування.
Верховний Суд в постанові від 08.07.2020 рок по справі № 463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені події та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.
Таким чином, наявність усіх юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Враховуючи факт скасування постанови № R435577 від 21.03.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, та беручи до уваги той факт, що позивачем, з метою виключити відомості про його розшук з баз даних ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого оформлення бронювання від мобілізації, позивачем було сплачено штраф на користь відповідача у розмірі 8500,00 грн, що в свою чергу підтверджується на явною в матеріалах справи квитанцією № с75d6c70_48d6_4dda_8454_4087fc1fa265_0 від 21.03.2026 року, суд вважає за можливим також задовольнити вимоги позивача з приводу зобов`язання відповідача повернути позивачу сплачені ним кошти.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,9,287+289,291 КУпАП, та ст.ст. 5,20,72-76,79,256,286,293 КАСУ України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R435577 від 21.03.2026 року – задовольнити у повному обсязі.
Постанову начальника  ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , № R435577 від 21.03.2026 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 ЄДРПОУ  НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 повернути сплачені громадянином ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_3 кошти за постановою № R435577 від 21.03.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України у розмірі 8 500 гривень (вісім тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок, перераховані відповідно до квитанції № № с75d6c70_48d6_4dda_8454_4087fc1fa265_0 від 21.03.2026 року до ГУК у Дніпропетровськiй обл. /Кам`янська ТГ/ 21081100 ЄДРПОУ отримувача 37988155 рахунок (IBAN) отримувача UA618999980313070106000004573.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень  ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрвоаного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2  судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665 грн. (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.Г. Гречана