ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 р. 	Справа № 440/9252/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 (суддя: С.О. Удовіченко, м. Полтава) по справі № 440/9252/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Львівській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 916020141361 від 16.04.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-XІI;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 , починаючи з 24.04.2024, з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з обчисленням пенсії на рівні 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/7698/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 та прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії № 916020141361 від 16.04.2025 відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю. Рішення мотивовано тим, що в результаті перерахунку пенсії, на виконання рішення суду, розмір пенсії заявника, який обчислено згідно з Законом України "Про державну службу" з 24.04.2024 становить 2361,00 грн. Вказує, що зазначене рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" суперечить положенням діючого законодавства.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 916020141361 від 16.04.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-XІI.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 починаючи з 24.04.2024 з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з обчисленням пенсії на рівні 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 по справі № 440/9252/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що для призначення пенсії державного службовця такими особами подаються довідки про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому-п`ятому пункту 4 Порядку № 622, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 Порядку №622, за формою згідно з додатком 6. Довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08 не відповідають вимогам Порядку №622.
Позивачем подано відзив, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку письмового (спрощеного позивного) провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 05.07.2018 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач перебуває на обліку у ГУПФУ в Полтавській області та отримає пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
24.04.2024 позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області з заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", додавши довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08 про складові заробітної плати.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області від 02.05.2024 №916020141361 позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймав посаду державної служби та відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 по справі № 440/7698/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області № 916020141361 від 02.05.2024 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/7698/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 по справі № 440/7698/24 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 залишено без змін.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/7698/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця та переведено ОСОБА_1 згідно з заявою від 24.04.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". В результаті перерахунку пенсії, на виконання рішення суду, розмір пенсії заявника, який обчислено згідно з Законом України "Про державну службу", з 24.04.2024 становить 2361 грн.. Розмір пенсії за віком призначений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 13488,87 грн.. Враховуючи вищевикладене, відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".
Позивач, не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 916020141361 від 16.04.2025, звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу наявних в матеріалах справи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 131/16-31-10-02-08 від 12.04.2024 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №132/16-31-10-02-08 від 12.04.2024, судом встановлено, що дані довідки видані ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" пенсії відповідають статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" та за формою Постанові Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також, вищезазначений вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Однак, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального та процесуального права викладений у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/524/18, від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 по справі № 440/7698/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області № 916020141361 від 02.05.2024 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/7698/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 по справі № 440/7698/24 - скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про переведення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 залишено без змін.
Оспорюване рішення у цій справі обґрунтоване тим, що відповідно до зобов`язань Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №440/7698/24 та Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/7698/24 до стажу державної служби зараховано період роботи з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби. Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю.
Підставою для відмови в проведенні перерахунку пенсії за віком, відповідно до статті 37 Закону № 889-VIII стало те, що відповідачем зараховано до стажу державної служби період роботи позивача з 06.09.2004 по 13.02.2018 в органах податкової служби, проте призначення ОСОБА_1 пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", є недоцільним.
Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (в подальшому - Порядок №622).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Таким чином, призначення пенсії державного службовця на умовах пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01.05.2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому, до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований відповідно до положень Порядку № 283. Водночас, стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру відповідно до Закону №1058-IV.
Судовим розглядом встановлено, що страховий стаж позивача становить 37 років 9 місяців 28 днів.
Як встановлено судами під час розгляду справи №440/7698/24: відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 працював на наступних посадах: 29.08.1983-10.11.1983 - головний бухгалтер Котелевського міжколгоспкомунгоспу; 11.11.1983-09.06.1985 - перебував на службі в армії; 14.08.1985-18.11.1985 - старший інженер по праці та заробітній платі Котелевського райколгоспкомунгоспу; 18.11.1985-28.11.1986 - інструктор райкому Котелевського райкому ЛКСМ України; 29.11.1986-24.08.1987 - завідуючий оргвідділу райкому комсомола Котелевського райкому ЛКСМ України; 25.08.1987-13.02.1989 - другий секретар Котелевського райкому комсомола; 14.02.1989-24.05.2000 - завідувач Котелевського районного відділу культури; 25.05.2000-30.08.2004 - начальник відділу культури Котелевського районного відділу культури; 06.09.2004-19.02.2007 - державний податковий інспектор відділу стягнення грошей, майна Державної податкової адміністрації м. Полтави; 20.02.2007-14.05.2007 - начальник відділу планування та інформаційно-аналітичного забезпечення управління погашення податкових зобов`язань Державної податкової адміністрації м. Полтави; 15.05.2007-30.01.2012 - начальник адміністративно-господарського управління Державної податкової адміністрації у Полтавській області; 31.01.2012-03.06.2013 - начальник управління адміністративно-господарського забезпечення Державної податкової служби у Полтавській області; 04.06.2013-20.11.2014 - начальник адміністративно-господарського управління Головного управління Міндоходів у Полтавській області; 21.11.2014-16.02.2016 - начальник відділу інфраструктури Головного управління ДФС у Полтавській області; 17.02.2016-25.04.2017 - начальник відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Полтавській області; 26.04.2017-13.02.2018 - начальник управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Полтавській області.
Так, Мисочці О.О. присвоєно наступні спеціальні звання: 06.09.2004 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу; 06.09.2006 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу; 27.12.2013 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу; 20.08.2014 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу; 23.02.2016 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу.
Згідно з довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 05.04.2024, під час проходження державної служби у податкових органах Полтавської області позивачу було присвоєно 9 ранг державного службовця (наказ ДПА у Полтавській області від 14.05.2007 № 137-о), що підтверджено також трудовою книжкою позивача.
У позовній заяві зазначено, що оскільки на момент звернення з заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" позивач досяг віку 62 років, станом на 01.05.2016 мав не менше 20 років стажу державної служби, то позивач набув право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на підставі пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.
В обґрунтування оскарженого рішення зазначено, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймав посаду державної служби та відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII:
форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Також, судовим розглядом встановлено, що позивачем до заяви за призначенням/перерахунком пенсії від 24.04.2024 була додана довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 131/16-31-10-02-08 від 12.04.2024 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №132/16-31-10-02-08 від 12.04.2024.
Проте, відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено причин неврахування наведених довідок при визначенні розміру пенсії позивача за віком, згідно з Законом України "Про державну службу", внаслідок наявності в них недоліків, недостовірних відомостей тощо, що б не дозволило їх врахувати при визначенні такого розміру. Відповідач у рішенні про відмову послався лише на недоцільність.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що вищезазначені довідки мають бути враховані під час обчислення пенсії позивача, згідно з Законом України "Про державну службу" .
Оскільки право позивача на переведення з одного виду пенсії на інший виникло з моменту звернення до пенсійного органу з відповідною заявою (24.04.2024), то таке право підлягає відновленню саме з дня звернення.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, відповідач повинен діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 916020141361 від 16.04.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-XІI є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 , починаючи з 24.04.2024, з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з обчисленням пенсії на рівні 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги відповідача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги, що довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.04.2024 № 131/16-31-10-02-08 та від 12.04.2024 № 132/16-31-10-02-08 не відповідають вимогам Порядку №622 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 по справі № 440/9252/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко