ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/264/26 Справа № 202/8514/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року у складі судді Михальченко А.О. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,–

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-5), в обґрунтування якого посилалось на те, що 25.11.2015 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб, ліміт якої встановлено у розмірі 75 000,00 грн, зі сплатою 40% річних, з обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Станом на 20.12.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 32 039,05 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, АТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", а ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" прийняв права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу від 20.12.2021 року, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 039,05 гривень.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 039,05 грн, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором №630334592 від 25.11.2015 року, у розмірі 32 039,05 грн (тридцять дві тисячі тридцять дев`ять тисяч грн 05 коп), з яких тіло кредиту 27 398,97 грн (двадцять сім тисяч триста дев`яносто вісім грн 97 коп), 4 640,08 грн (чотири тисячі шістсот сорок грн 08 коп) відсотки за користування кредитом, 433,92 грн (чотириста тридцять три грн 92 коп) овердрафт.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", судові витрати:
- зі сплати судового збору в розмір 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп);
- витрати на правничу допомогу в розмірі 3 100,00 гривень (три тисячі сто грн 00 коп).
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 128-132). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскарженого рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 138-143). 
ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, враховуючи наступне.
Встановлено, що 25 листопада 2015 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у виді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 000,00 грн на строк дії 2 роки зі сплатою 40,00% річних за користування кредитом. Обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 .
Із зазначеної виписки встановлено активне користування відповідачем кредитними коштами, проте відповідач у встановлені договором терміни свої зобов`язання не виконувала в повному обсязі, щомісячно кредит не сплачувала, внаслідок чого станом на 20 грудня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 32 039,05 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 26 965,05 грн, овердрафт — 433,92 грн, заборгованість за відсотками 4 640,06 грн.
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 25 листопада 2015 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджено як отримання, так і активне користування відповідачкою ОСОБА_1 кредитними коштами, чого не спростовано останньою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні 1. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 512. ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 , 25.11.2015 року вона підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а АТ «Альфа-Банк» (яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк») акцептував цю оферту.
Відновлювана кредитна лінія – це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії.
Відповідно до укладеного договору АТ «Альфа-Банк» акцептував пропозицію ОСОБА_1 з надання їй кредиту за продуктом «Максимум» шляхом відкриття рахунку з електронним платіжним засобом у валюті гривня та випуску міжнародної платіжної картки DMC Gold строком дії на 2 роки з моменту її випуску та встановлення відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 000 грн.
Також, умовами оферти/акцепту сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00% річних, порядок повернення кредиту щомісячними обов`язковими платежами мінімально у розмірі 7% від суми заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Факт укладання кредитного договору, підписання оферти, та факту користування кредитними коштами, відповідачем ОСОБА_1  не заперечується.
Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що за відкритим на ім`я відповідача рахунком в матеріалах справи наявна виписка, а тому колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апелянта про те, що позивачем не доведено факту відкриття на її ім`я рахунку та видачі банківської картки. Крім того, відповідачем не надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів на спростування вказаного надано не було.
Тому, місцевий суд дійшов вірного висновку про укладення 25.11.2015 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та погодження всіх його істотних умов.
Заборгованість за кредитом станом на 20.12.2021 становила 32 039,05 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідача, яка є первинним документом, та з якої видно, що відповідач користувалась кредитними коштами та не здійснила повного погашення заборгованості у відповідності до умов договору. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування факту наявності заборгованості за кредитним договором, свого контррозрахунку відповідач також не надала.
Доводи відповідача про те, що виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є неналежними доказами колегія суддів відхиляє оскільки фактично такі зводяться до переоцінки наданих доказів. Разом з тим, оцінка доказів є прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена. Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування таких доказів, в тому числі і здійснення нею погашення заборгованості в повному обсязі.
Відповідно до принципу змагальності у цивільному судочинстві кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. ст. 12, 81 ЦПК України)
На підтвердження переуступки права вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» долучено до позову наступні докази: договір факторингу №4 від 20.12.2021 року; Витяг з Додатку 1-1 до договору факторингу «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20.12.2021 року; Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20.12.2021 року до договору факторингу та платіжне доручення №34291 від 20.12.2021 року щодо оплати за право вимоги згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021 року.
За умовами Договору факторингу №4 від 20.12.2021 року (розділ 2) в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник», за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору (п. 2.1 Договору).
Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (п. 2.2 Договору).
Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору (п. 2.3 Договору). 
Клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору (12 878 944 грн) додатково підготувати і передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флешка, компакт-диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників за формою, встановленою у Додатку 1-2 (Реєстр боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку 1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників) (п. 2.3.1 Договору).
З долученого до матеріалів справи витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20.12.2021 року вбачаються наступні дані лише щодо боржника ОСОБА_1 : порядковий номер боржника – 6 291; номер договору – CCNG-630334592; дата договору – 25.11.2015 рік; РНОКПП боржника – НОМЕР_1 ; ПІБ Боржника – ОСОБА_1 ; валюта договору – 980; сума за основною заборгованістю – 27 398,97 грн; заборгованість за процентами – 4 640,08 грн; всього сума заборгованості – 32 039,05 грн.
Відсутність даних у цьому витягу до Додатку 1-1 щодо інших боржників, до яких ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» також набуло прав вимоги за даним договором факторингу, не свідчить про підробку або незаконність вказаного документа. Ненадання товариством інформації щодо інших боржників (її приховування) обґрунтоване захистом персональних даних останніх, що відповідає закону, та не спростовує доказового значення вказаного документа, як доказу у справі.
Доводи апелянта щодо неналежності як доказу витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20.12.2021 року колегія суддів відхиляє оскільки фактично такі зводяться до переоцінки наданих доказів. Разом з тим, оцінка доказів є прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена. 
Оплата ціни права вимоги за Договором факторингу №4 від 20.12.2021 року підтверджена платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021 року.
Також, 20.12.2021 року на виконання умов п. 2.3 Договору факторингу №4 від 20.12.2021 року сторонами цього договору підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 року.
Вказані докази є належними і достатніми для підтвердження переходу прав вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як нового кредитора до боржника ОСОБА_1 за договором від 25.11.2015 року про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Доводи наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року— залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Повний текст постанови складено «20» травня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров