ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/15719/24 пров. № А/857/16160/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Заверухи О.Б., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за його адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

суддя у І інстанції Гресько О.Р., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 09 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2024 року Львівський державний університет внутрішніх справ (далі – ЛДУ ВС) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 69671,39 грн через те, що відповідач по закінченню навчання не відпрацював встановленого трирічного терміну перебування на службі у Національній поліції. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №460/15719/24 у задоволенні позову ЛДУ ВС було відмовлено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, де виконує правоохоронні функції держави, що є схожими за функціями зі службою в органах поліції.
Тому стягнення суми витрат припиняється в силу положень пункту 9 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (далі - Порядок №261), оскільки за вимогами статті 2 Закону України “Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів” та Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №971 від 30.11.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2018 за №1468/32920, органи поліції та органи охорони державного кордону відносяться до правоохоронних органів, а отже відмови від подальшого проходження служби в правоохоронному органі фактично не відбулося. 
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржило ЛДУ ВС, який просило таке скасувати. 
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки такої підстави звільнення від обов`язку відшкодування витрат на утримання у закладі вищої освіти Міністерства внутрішніх справ України (далі – МВС), який застосував суд, законом не передбачено. Список винятків виконання такого обов`язку є вичерпний і поширеному тлумаченню не підлягає. Проходження відповідачем публічної служби у Державній прикордонній службі України (далі – ДПрС) не звільняє відповідача від виконання умов укладеного між ним і позивачем договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно із наказом ЛДУ ВС від 22.08.2018 № 777 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання ЛДУ ВС .
09.08.2018 між ЛДУ ВС, Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області (Замовником) та ОСОБА_1 було укладено контракт про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
За умовами пункту 3 цього контракту відповідач зобов`язувався у випадку, зокрема, звільнення з поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII).
Після закінчення навчання відповідача було направлено для подальшого проходження служби до підрозділу Головного управлінням Національної поліції у Львівській області.
Наказом Головного управлінням Національної поліції у Львівській області від 14.11.2024 № 750 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” – за власним бажанням.
Згідно із довідкою-розрахунком №112 від 17.03.2022 сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у ЛДУ ВС з 09.08.2018 по 05.03.2022, становить 69671,39 грн.
15.11.2024 відповідачу було вручено повідомлення про зобов`язання здійснити відшкодування витрат, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, протягом 30 днів з моменту отримання цього повідомлення.
ОСОБА_1 не провів відшкодування вказаних коштів у добровільному позасудовому порядку і ЛДУ ВС звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки наявності у відповідача обов`язку відшкодувати ЛДУ ВС витрат, пов`язані з його утриманням у цьому вищому навчальному закладі, через звільнення з поліції впродовж трьох років після закінчення навчання, однак з проходженням військової служби у ДПрС за контрактом. 
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентовано приписами Закону № 580-VIII. 
Згідно із частиною 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 72 Закону № 580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 
1) первинної професійної підготовки; 
2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 
3) післядипломної освіти; 
4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
У частині 2 статті 74 Закону № 580-VIII встановлено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
За частиною 4 статті 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина 5 статті 74 Закону № 580-VIII).
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, було затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (далі - Порядок №261).
За приписами пункту 1 вказаного Порядку він визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до пункту 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Як передбачено у пункті 8 Порядку №261, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Приписами пункту 9 Порядку №261 передбачено, що тягнення суми витрат припиняється в разі:
поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу;
повторного прийняття особи на службу в поліцію. 
За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не заперечує того, що звільнився зі служби у поліції саме за власним бажанням за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону 580-VIII до спливу трьох років після закінчення навчання у ЛДУ ВС.
Окрім того, відповідачем не оспорюється правильність довідки-розрахунку №112 від 17.03.2022 щодо суми фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у ЛДУ ВС з 09.08.2018 по 05.03.2022 у 69671,39 грн, яка ним у добровільному поряду не сплачена.
Водночас на підставі наведеного правового регулювання апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що проходження відповідачем служби за контрактом у ДПрС не звільняє його від виконання умов контракту від 09.08.2018 №20/18 та приписів частини 4 статті 74 Закону № 580-VIII. 
Інших обставин, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, апеляційним судом не встановлено.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позову ЛДУ ВС задовольнити. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 460/15719/24 та позов задовольнити. 

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (ЄДРПОУ 08571995) 69671 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят одна) грн 39 коп витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. Я. Качмар