Справа № 602/270/26
Провадження № 2/602/307/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/
"20" травня 2026 р.        м. Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участі секретаря судового засідання Майхрук Н.М., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» або Товариство або позивач) з використанням підсистеми «Електронний суд» в особі директора Ткаченко М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – позичальник або відповідач) про стягнення заборгованості за договором. 
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС» або кредитодавець) та ОСОБА_1 уклали Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту№ 0972329521 від 19.05.2019, за умовами якого первісний кредитор надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки. В подальшому права вимоги за кредитним договором були відступлені позивачу на підставі договорів факторингу та відступлення права вимоги. Відповідно позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Договором № 0972329521 від 19.05.2019. Станом на день подання позову прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 178475,00 грн, з яких: борг за тілом кредиту – 11000,00 грн, борг за нарахованими процентами – 167475,00 грн. З урахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 118992,50 грн, з яких: борг за тілом кредиту – 11000,00 грн, борг за нарахованими процентами – 107992,50 грн. 
Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: 2 662,40 гривень сплаченого судового збору та 25000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася, письмових заперечень проти позову до суду не подала.
Ухвалою суду від 19.03.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 20.05.2026.
Представник позивача в судове засідання не прибув, хоч і був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не повідомила суд про причини неявки.
Ураховуючи те, що відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд ознайомившись з письмовими поясненнями позивача у позовній заяві, дослідивши та оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, встановив фактичні обставини, відповідні спірні правовідносини і дійшов наступних висновків.
Стосовно укладення кредитного договору.
19 травня 2019 року ОСОБА_1 дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а саме: шляхом надсилання електронного повідомлення про накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту№ 0972329521 з ТОВ «ІНФІНАНС», що підтверджується доданою до позовної заяви копією зазначеного документа (а.с. 19-20). 
У пункті 1.1 вищезгаданого договору зазначено, що товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту – кредит) для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (надалі - Правила), а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.
Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (тут і нижче у тексті норми права застосовуються у редакції, що діяла станом на дату підписання договору) фінансова послуга визначається як операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Згідно з частиною першою статті 4 вищезгаданого закону фінансовими вважаються такі послуги, зокрема, як надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідно до ст. 1046 та ч.1 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 
Згідно з п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, зокрема, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 638, абз.2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Станом на 19.05.2019 ТОВ «ІНФІНАНС» (код 39083990) було зареєстроване як фінансова компанія та мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що убачається зі змісту інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.
З огляду на вищезгадані норми права та зміст зазначеного договору, суд дійшов висновку, що сторони уклали в письмовій формі в електронному вигляді Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту№ 0972329521 від 19.05.2019, який за своєю правовою природою є кредитним договором, а саме договором про споживчий кредит (далі у тексті – Кредитний договір).
Щодо змісту спірних правовідносин.
На підставі укладеного Кредитного договору між його сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Щодо умов кредитного договору.
Умовами укладеного Кредитного договору передбачено: кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем визначеного сторонами у відповідних додатках до Договору. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору (пункт 1.2); мета отримання кредиту – для власних потреб (пункт 1.3); загальний (максимальний) розмір кредитної лінії – 20 000,00 грн (пункт 1.5); в рамках дії даного Договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного Договору застосовується фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами: максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) – 30 календарних днів; діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) – 20 000,00 грн; максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості – 1,75%. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування (пункт 1.6).
Згідно з п. 1.13 Кредитного договору датою видачі кредиту є 19 травня 2019 року (дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника).
Також у вищезгаданому пункті зазначено, зокрема, що: при отриманні кредиту на банківську платіжну картку, датою видачі кредиту є дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника; у разі надання кредиту відповідними траншами, датою видачі кредиту є перерахування грошових коштів на рахунок позичальника. 
За п. 2.7 Кредитного договору позичальник має право в межах строку користування кредитною лінією подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу) на умовах, визначених договором.
У п. 3.1 Кредитного договору сторони погодили, зокрема, що перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-Анкети та Додатка № 2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. В Заявці-Анкеті на отримання першого фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого фінансового кредиту та строк користування ним.
У пункті 3.3 Кредитного договору визначено, що строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в т.ч. прострочених, та сплати пені на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за Договором №0972329521 від 19 травня 2019 року».
Відповідно до п. 1.11 Кредитного договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем) позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.
Згідно з п. 2.8 Кредитного договору позичальник має право на умовах, визначених в Правилах, продовжити строк дії користування поточним кредитом (траншем).
До позовної заяви додано Правила надання грошових коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затверджені наказом директора ТОВ «ІНФІНАНС» №11/1 від 11.05.2019 (а.с. 45-49). 
У розділі 8 «Порядок зміни/продовження строку дії фінансового кредиту» вищезгаданих Правил зазначено, що продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент подовження строку поточного кредиту (траншу) строк дії договору не закінчився; повністю сплачено нараховані відсотки (у разі відповідної вимоги товариства – штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Продовження строку дії поточного кредиту (траншу) здійснюється виключно за умови попередньої оплати відсотків (у разі наявності сплати штрафних санкцій на вимогу товариства) за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем). Перебіг нового (зміненого) строку користування поточним кредитом починається з дня погашення нарахованих за фактичне користування відсотків за поточним кредитом, в тому числі і прострочених. Підтвердження волевиявлення позичальника щодо застосування зміни строку користування поточним кредитом (траншем) на умовах договору є факт погашення відсотків, в т.ч. прострочених. У разі якщо позичальник прострочив повернення всіх належних до сплати платежів у строк з урахуванням пролонгації, то такий строк пролонгації вважається анульованим. У такому випадку заборгованість у повному обсязі вважається простроченою з дня (дати), наступного за днем, коли така заборгованість мала бути сплачена без урахування зміни строку користування поточним кредитом (траншем).
Щодо виконання кредитного договору та отримання кредитних коштів позичальником.
Суд встановив також, що 01.01.2020 ОСОБА_1 в межах дії Кредитного договору підписала електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Заявку-Анкету на отримання кредиту у ТОВ «ІНФІНАНС», у якій просила надати їй кредит на наступних умовах: сума кредиту – 11 000,00 грн, термін кредиту – 30 днів, ціль кредиту - лікування, спосіб отримання кредиту – платіжна картка та вказано реквізити банківської платіжної картки (а.с. 36).
Зі змісту листа директора ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІІШЕННЯ» (сервіс онлайн платежів iPay.ua) за вих. №7112_25703142728 від 03.07.2025 слідує, що 01.01.2020 на підставі укладеного з ТОВ «ІНФІНАНС» договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017 було успішно перераховано кошти усумі 11000,00 грн на платіжну картку, реквізити якої (маска картки) відповідають реквізитам банківської платіжної картки, вказаної у Заявці-Анкеті (а.с. 50).
Також на підтвердження факту переказу кредитодавцем позичальнику кредитних коштів у сумі 11000,00 грн, позивачем долучено до позовної заяви інформацію ТОВ «ІНФІНАНС» надану ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»(а.с. 51).
Щодо заміни кредитора у спірному зобов`язанні.
В подальшому, 14 липня 2021 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як фактор з однієї сторони, та ТОВ «ІНФІНАНС», як клієнт з іншої сторони уклали Договір факторингу № 14-07/21 (далі у тексті – Договір факторингу), за пунктом 2.1 якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 221 936 136,68 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 10 -14).
Згідно з п. 6.1.4 Договору факторингу право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акта приймання-передавання Реєстру боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
У п.7.1 Договору факторингу сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром боржників складає 1 561 454,09 грн.
На виконання умов Договору факторингу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило визначений у п. 7.1 цього договору розмір фінансування, шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на банківський рахунок ТОВ «ІНФІНАНС», що підтверджується копією платіжного доручення № М1 від 14.07.2021 (а.с. 68). 
Тієї ж дати, 14.07.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ІНФІНАНС» уклали Акт приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу про те, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 8150, після чого, з урахуванням умов Договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 15). 
Також сторони Договору факторингу підписали Реєстр боржників до Договору Факторингу, де зазначено, зокрема: номер і дата Кредитного договору - 0972329521 і 19.05.2019 відповідно, дата закінчення договору - 31.01.2020, ПІБ позичальника, дата народження, серія і номер її паспорта, сума виданого кредиту - 11000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту - 11000,00 грн тощо (а.с. 16 зворот -17).
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З наведених вище правових норм убачається, що договір факторингу є правочином, внаслідок якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні.
Статтею 1079 ЦК України встановлено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код за ЄДРПОУ 36799749) була видана ліцензія на діяльність фінансової компанії з факторингу від 30.03.2017, яка діяла до 20.04.2023. 
Таким чином, суд установив, що на момент укладення договору факторингу його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину.
Отже, право вимоги до відповідача за Кредитним договором перейшло з 14.07.2021 від ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі Договору факторингу. 
Надалі, 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як первісний кредитор з однієї сторони, та позивач - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор з іншої сторони, підписали (уклали) Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі у тексті – Договір відступлення), за пунктом 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (надалі також – Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що є предметом цього Договору належить Первісному кредитору на підставі в т.ч. Договору Факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року (а.с. 21-26).
Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акта приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4) (п.5.2 Договору відступлення).
10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» склали та підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором відступлення (Додаток №4 до договору) про те, що на виконання умов Договору відступлення первісний кредитор передав, в новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 207 307. Після цього, з урахуванням умов Договору відступлення від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 28 зворот).
На підтвердження проведення розрахунків за Договором відступлення позивач надав Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, складений між ним та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 27). 
У матеріалах справи також містяться копії підписаного сторонами Реєстру боржників до Договору відступлення та Витягу з цього Реєстру боржників, у яких вказано: номер Кредитного договору - 0972329521, ПІБ позичальника, її ідентифікаційний код, сума виданого кредиту – 11 000,00 грн, сума заборгованості за основним зобов`язанням – 11 00,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами – 167 475 грн, загальна сума заборгованості – 178475 грн (а.с. 29-32). 
Таким чином, з огляду на встановлені обставини та відповідно до ст. 512, 514 ЦК України право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором перейшло з 10.01.2023 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до позивача і з цієї дати останній є новим кредитором у кредитному правовідношенні, яке виникло між кредитодавцем та відповідачем на підставі Кредитного договору.
Щодо заявленого розміру суми заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування суми заборгованості за Кредитним договором позивачем надано детальний її розрахунки, які містяться у: Розрахунку заборгованості, виконаному ТОВ «ІНФІНАНС» на дату укладення Договору факторингу (а.с. 52-58); Розрахунку заборгованості, виконаному ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на дату укладення Договору відступлення (а.с. 8); Розрахунку заборгованості, виконаному позивачем станом на 27.02.2026 (а.с. 9).
Згідно зі згаданими вище розрахунками у відповідача перед позивачем станом на 27.02.2026 існує заборгованість в сумі 178475,00 грн, що складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 167475,00 грн. 
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 118 992,50 грн, що складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 107 992,50 грн.
Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу..
Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит.
Суд констатує, що за умовами вищезгаданого Кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 11000,00 гривень, користувалася ними та не повернула їх.
За відсутності доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 11000,00 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 
Щодо обґрунтованості позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами.
Як слідує зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, окрім заборгованості по тілу кредиту, заборгованість за нарахованими процентами у сумі 107 992, гривень, які була нараховані за період з 10.04.2019 по 27.02.2026 (а.с. 8-9).
У зв`язку з цим, суд зауважує, що суми заборгованості за процентами, які нараховані у період з 10.04.2019 до 01.01.2020 (дати отримання кредиту (траншу) у сумі 11000,00 грн), не мають жодного відношення до цієї справи, оскільки вони, можливо, нараховувалися за іншими кредитними сумами (траншами), виданими на підставі інших кредитних договорів, та/або на підставі Кредитного договору від 19.05.2019, але згідно із Анкетами-Заявками, доказів укладення яких позивачем не надано і які, відповідно, не досліджувалися судом у цій справі.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування процентів на суму виданого 01.01.2020 кредиту (траншу) в розмірі 11000,00 грн, суд керується наступними міркуваннями. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України, положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу припису ч.2 ст.1054 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 містяться наступні правові висновки: установлений кредитним договором строк кредитування визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати (п. 93); у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п.103); твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України (п.116); Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. 
У справі, що розглядається, суд установив, що сторони Кредитного договору обумовили його строк – 36 календарних місяців, тобто строк у межах якого позичальник має право подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу). При цьому, максимальний строк користування кожною окремою частиною (траншем) становить - 30 календарних днів.
Про наведене також свідчить дата закінчення договору (31.01.2020), вказана кредитодавцем у Реєстрі боржників до Договору факторингу, яка припадає на останній строк 30-денного періоду від дати видачі окремого траншу у сумі 11000,00 грн (01.01.2020). 
Таким чином, строк кредитування за виданим кредитом становить 30 календарних днів. 
Як уже зазначалося вище, сторони Кредитного договору передбачили можливість продовження строку дії користування поточним кредитом (траншем) за певних визначених умов та обумовили це відповідними обставинами такими як попередня сплата позичальником відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в т.ч. прострочених, та сплати пені на відповідний рахунок товариства з відповідним цільовим призначенням платежу.
Проте, доказів існування тих обставин, якими сторони Кредитного договору обумовили можливість продовження строку дії користування поточним кредитом (траншем), позивач суду не надав і матеріали справи їх не містять. 
За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України).
Передбачений процесуальним законом принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. 
Подібні висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13, постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21.09.2022 по справі № 645/5557/16-ц.
Таким чином, оскільки матеріали справи містять докази надання 01.01.2020 кредиту (траншу) строком на 30 календарних днів, апозивач не довів тієї обставини, що строк дії користування цим кредитом (траншем) було продовжено у встановленому порядку, то суд дійшов висновку про те, що правомірним є нарахування процентів за користування кредитом лише в межах погодженого сторонами строку надання кредиту (траншу) – упродовж 30 днів.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню частково, на суму 5 775,00 грн (11 000,00 грн х 1,75% х 30 днів).
У зв`язку з цим, заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами у сумі 102 217,50 гривень, які нараховані поза межами строку кредитування, є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити.
Узагальнені висновки суду по суті позовних вимог .
Підсумовуючи викладене, у цій справі суд дійшов висновків про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за Кредитним договором в загальній сумі 16 775,00 грн, з яких: 11 000,0 грн – заборгованість за тілом кредиту та 5 775,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Отже, позов слід задовольнити частково. 
Щодо розподілу судових витрат.
Позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2662,40 гривень згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0622480027 від 10.03.2026 (а.с. 1).
Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 14,1% від заявленої суми (16 775,00 х 100/118 992,50), то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 375,40 гривень (2 662,40 х 14,10 %).
Відповідно до частин першої та другоїстатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У матеріалах справи міститься Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений від 01.07.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (Адвокатське об`єднання), в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., згідно з пунктом 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 40-41).
Відповідно до п.2.1 Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання передбаченої у розділі 2 даного договору юридичної допомоги. 
01 січня 2026 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» подало Заявку на надання юридичної допомоги № 2543, у якій сторони Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), договір № 0972329521, що включало: надання усної консультації з вивчення документів, підготовка пропозицій, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, загальна вартість яких склала 25000,00 гривень (а.с. 43 зворот).
Як убачається із Витягу з Акту № 18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 сторонами Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 погоджено надання правових послуг Адвокатським об`єднанням ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у відповідності до Заявки на надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), договір № 0972329521 на загальну суму 25000,00 гривень (а.с. 43).
Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правничу допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 25000,00 гривень.
Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 14,1% від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3 525,00 грн (25000,00 х 14,1%). 
На підставі статей 207, 512-514, 525, 526, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077-1079 ЦК України, положень Законів України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію», та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279-281, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково. 
2. Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за Кредитним договором №0972329521 від 19.05.2019 у розмірі 16775,00 (шістнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень. 
3. У решті позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 375,40 грн (триста сімдесят п`ять гривень 40 коп). 
5. Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3 525,00 грн (три тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 44276926.
ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя:	  	В.  НАУМЧУК