Справа № 404/10491/25 
Номер провадження 2/404/3836/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького
в складі: головуючого судді – Мохонько В.В.,
за участі секретаря – Клочко А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кропивницька міська рада, КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання №3» Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є колишнім чоловіком його доньки, шлюб з яким був розірваний, підтвердженням чого є копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 16 травня 2017 року.
Починаючи з липня 2016 року відповідач фактично припинив шлюбні стосунки з ОСОБА_3 , добровільно перестав проживати у їх квартирі, зв?язок з ним припинився, місцезнаходження його на даний час їм невідомо. Також відповідач жодним чином не приймає участі у витратах, пов?язаних з утриманням квартири.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлявся, правом подачі відзиву до суду не скористався.
Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач та його сім`я: дружина ОСОБА_4 , доньки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . 
Зазначена квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності
Кропивницької міської територіальної громади. Право на вселення до неї виникло на підставі ордера № 256 від 01 квітня 1994 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 січня 1994 року № 24 на його ім?я/а.с.5/.
Як вбачається із довідки № 461 від 19.09.2025 року виданої начальником КП «ЖЕО 3 « Кропивницької міської ради» за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 /а.с.7/.
Відповідач - ОСОБА_2 є колишнім чоловіком його доньки, ОСОБА_6 , шлюб з яким був розірваний, підтвердженням чого є копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 16 травня 2017 року/а.с.15/.
Як вказує позивач, починаючи з липня 2016 року відповідач фактично припинив шлюбні стосунки з ОСОБА_3 , добровільно перестав проживати у їх квартирі, власні речі забрав із собою, зв?язок з ним припинився, місцезнаходження його на даний час їм не відомо, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації, який складений у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підписаний ними та завірений начальником КП «ЖЕО 3 « Кропивницької міської ради»/а.с.6/. 
Також відповідач жодним чином не приймає участі у витратах, пов?язаних з утриманням квартири. 
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до частини першої ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За змістом статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.
Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.
При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, що враховується судом при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу.
Європейський суд з прав людини визначає, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла».
Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v.UKRAINE, № 30856/03, 41, від 02 грудня 2010 року).
Згідно статті 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили, що в квартирі АДРЕСА_1 з липня 2016 року не бачили відповідача ОСОБА_9 , його речі відсутні у квартирі.
Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні кімнатою та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211,20 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кропивницька міська рада, КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання №3» Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;
третя особа: Кропивницька міська рада, місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, код ЄДРПОУ 26241020;
третя особа: КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання №3» Кропивницької міської ради, місцезнаходження: проїзд Тінистий, буд. 5, м. Кропивницький, код ЄДРПОУ 39318487.

Повне судове рішення складено 22.06.2026 року

Суддя 
Фортечного районного суду
міста Кропивницького Віталіна МОХОНЬКО