ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/760/25 пров. № А/857/43579/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №460/760/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
суддя в 1-й інстанції – Дорошенко Н. О.,
дата ухвалення рішення – 24 вересня 2025 року, 
місце ухвалення рішення – м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 24 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив зобов`язати відповідача перевести його з пенсії по віку відповідно до ст.27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи” з 01 серпня 2024 року; визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому пенсії згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-p(11)/2021, відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР та ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 20 березня 2024 року №2-p/11/2024 змінився порядок виплати пенсій, призначених відповідно до Закону №796-X11, а саме: з 20 березня 2024 року виплата таких пенсій здійснюється без обмеження максимальним розміром і позивачу проводити пенсію без обмежень максимальним розміром; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок основної пенсії за період з 01 серпня 2024 року відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021, відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком з необмеженим терміном з урахуванням раніше виплачених сум, та з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 20 березня 2024 року №2-p/11/2024 змінився порядок виплати пенсій, призначених відповідно до Закону №796-XІІ, а саме: з 20 березня 2024 року виплата таких пенсій здійснюється без обмеження максимальним розміром і позивачу проводити пенсії без обмежень максимальним розміром з 01 серпня 2024 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи”, починаючи з 24 грудня 2024 року. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач у частині задоволених позовних вимог оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що, оскільки позивач отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, то Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не могло порушувати його права на проведення перерахунку пенсії згідно зі ст.54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” враховуючи те, що він такий вид пенсії не отримує та не скористався своїм правом на його отримання, а тому підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», починаючи з 24 грудня 2024 року є безпідставними. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), є особою з інвалідністю ІІ групи, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 01 квітня 2022 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
24 грудня 2024 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою від 23 грудня 2024 року про призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", про її нарахування та виплату у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Разом з тим, переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" органом Пенсійного фонду здійснено не було.
Відповідач вважає відсутніми підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з огляду на недолучення до заяви документів, що підтверджують періоди постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення, а також недоцільністю такого переведення з підстав зменшення розміру пенсії з 23610,00 грн до 20699,12 грн.
Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся у суд з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII, оскільки інвалідність 2 групи, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлена позивачу з 16 вересня 2013 року довічно, а пенсію за віком йому призначено у 2022 році, тому переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності має здійснюватися відповідно до положень п. 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 - за документами, що є в пенсійній справі, а відтак порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду перевести його з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону №796-XII. Разом з тим, щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок основної пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком з необмеженим терміном з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром з 01 серпня 2024 року, то у задоволенні таких відмовлено як передчасних.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ст.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі ст.10 Закону №1058-ІV особа, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За змістом ч.1ст.43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч.1,3 ст.44 Закону № 1058-IV заява про призначення/перерахунок пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
За змістом п.13 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).
Метою та завданнями Закону №796-XII є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Пенсійне забезпечення осіб, які віднесені до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 54 Закону №796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
Відповідно до ч.1 ст.54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та особою з інвалідністю 2 групи (безстроково), що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 2021 року Рівненською обласною державною адміністрацією, а тому позивач має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII.
Приписами п.1.1 розділу І Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до п.2.2, абз.1,8 п.2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.
Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
При переведенні на пенсію по інвалідності з іншого виду пенсії орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про встановлення або зміну групи інвалідності.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, орган Пенсійного фонду володіє інформацією про наявність у ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю 2 групи, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). 
При цьому, враховуючи ту обставину, що інвалідність 2 групи, яка настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлена позивачу з 16 вересня 2013 року довічно, а пенсію за віком призначено у 2022 році, то переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності має здійснюватися відповідно до положень п.2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 - за документами, що є в пенсійній справі.
Крім того, надання документів, на відсутність яких покликається відповідач (що підтверджують періоди постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення), для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII не передбачено ні Законом №796-XII, ні Порядком №22-1, а тому доводи апелянта про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII з огляду на недолучення до заяви документів, що підтверджують періоди постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення, є необґрунтованим та безпідставним.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII, оскільки інвалідність 2 групи, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлена позивачу з 16 вересня 2013 року довічно, а пенсію за віком йому призначено у 2022 році, тому переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності має здійснюватися відповідно до положень п. 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 - за документами, що є в пенсійній справі, а відтак порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду перевести його з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону №796-XII.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №460/760/25 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №460/760/25 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 08 травня 2026 року.