ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"22" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2186/23(916/4414/25)	
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.
за участі секретаря судового засідання Ліщук С.О.,
дослідивши матеріали справи
за позовом: ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича,
до відповідача: Одеської районної ради Одеської області 
про покладення субсидіарної відповідальності на власника та орган управління боржника Одеську районну раду Одеської області в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради та стягнення 1 296 052,32 грн
у відкритому судовому засідання у порядку загального позовного провадження за участю представників: 
від позивача: Дарієнко В.Д.
від відповідача: не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:
Позивач ліквідатор Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражний керуючий Дарієнко Віктора Дмитровича звернувся до суду із позовом до відповідача Одеської районної ради Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності на власника та орган управління боржника за зобов`язаннями Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради у зв`язку з доведенням до банкрутства в розмірі 1 296 052,32 грн. та стягнення з Одеської районної ради Одеської області на користь Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради грошових коштів у розмірі 1 296 052,32 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступні обставини:
- за час підконтрольності КП «Райбудсервіс» Одеській районній раді Одеської :області фінансовий стан боржника погіршувався до визнання його банкрутом;
- Одеська районна рада Одеської області не вчиняла жодних дій для запобігання банкрутству КП «Райбудсервіс» та після отримання інформації про наявність у КП «Райбудсервіс» заборгованості перед кредиторами прийняла рішення про безоплатне вилучення майна від КП «Райбудсервіс», яке було передане йому на праві господарського відання для здійснення статутної господарської діяльності, на користь третіх осіб, що унеможливило діяльність підприємства та мало наслідком визнання його банкрутом; 
- сукупність встановлених у даній справі обставин, винних дій та бездіяльності відповідача, попри їх зобов`язання, як власника та як органу управління майном боржника, передбачити можливість настання негативних наслідків для боржника і вчиняти передбачені законом заходи щодо запобігання його банкрутству, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство, тому вбачається наявність правових підстав для покладення на відповідача субсидіарної відповідальності;
- розмір вимог ліквідатора (кредитора) до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства за приписами абзацу 1 ч. 2 ст. 61 КУзПБ визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою;
- ліквідаційна маса в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство КП «Райбудсервіс» сформована не була у зв`язку з тим, що у КП «Райбудсервіс» відсутні майнові активи (майно та майнові права), які належать йому на праві власності або господарського відання;
- погашення вимог кредиторів в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство КП «Райбудсервіс» не відбувалося;
- сума вимог кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів у справі № 916/2186/23 про банкрутство КП «Райбудсервіс» становить 1 296 052,32 грн.; 
- ліквідаційна маса боржника відсутня;
- розмір субсидіарної відповідальності складає розмір кредиторських вимог у справі про банкрутство, а саме - 1 296 052,32 грн.
Відповідач у жодне судове засідання не з`явився. У відзиві на позов позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. у інвентаризаційних описах та відповідному аналізі фінансово-господарської діяльності боржника не відображено дебіторську заборгованість, що є рівною заборгованості перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України»; в матеріалах справи містяться докази наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів, які мали б увійти до ліквідаційної маси боржника, відсутні докази проведеної роботи ліквідатора щодо розшуку майна боржника та його реалізації; станом на сьогоднішній день, ліквідаційна маса не сформована не у зв`язку з відсутністю майнових активів боржника, а у зв`язку з неналежним виконанням ліквідатором своїх обов`язків.
Відповідач вважає, що враховуючи наявність транспортних засобів та дебіторської заборгованості у арбітражного керуючого не виникло право на подачу заяви про покладення субсидіарної відповідальності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач повідомляє, що ним здійснено вичерпні заходи щодо пошуку транспортних засобів банкрута, формування ліквідаційної маси, виявлено відсутність будь-яких активів у тому числі транспортних засобів та дебіторської заборгованості. Документи, які свідчать про наявність у КП «Райбудсервіс» дебіторської заборгованості, відсутні, а відповідачем докази протилежного не надані. Доказів наявності у КП «Райбудсервіс» рухомого майна, за рахунок продажу якого є можливість погасити вимоги кредиторів КП «Райбудсервіс», відповідачем не надано.
Клопотання та заяви сторін
Позивач подав до суду клопотання про поновлення строку для долучення доказів, посилаючись на те, що 13.12.2025 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому стверджується про наявність у боржника КП «Райбудсервіс» дебіторської заборгованості, яка виникла у Одеської обласної прокуратури перед КП «Райбудсервіс» на підставі договору №1 від 17.08.2021 року. Подані заперечення, в яких міститься недостовірна інформація стали підставою для подання ліквідатором КП «Райбудсервіс» до суду клопотання про залучення деяких документів до матеріалів справи № 916/2186/23(916/4414/25) одночасно разом із цими документами. 
Клопотання судом задоволено протокольно у судовому засіданні (протокол від 04.02.2026.)
Рух справи
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву (вх. №4537/25 від 30.10.2025) ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича та відкрито провадження у справі № 916/4414/25 за позовом ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича до Одеської районної ради Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності на власника та орган управління боржника Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради та стягнення 1 296 052,32 грн; справу № 916/4414/25 постановлено розглядати в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, із присвоєнням справі № 916/2186/23(916/4414/25); судове засідання у справі № 916/2186/23(916/4414/25) призначено на "15" грудня 2025 о 10:00 год., про що повідомлено учасників справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 відкладено розгляд справи № 916/2186/23(916/4414/25) за позовом ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича до Одеської районної ради Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності на власника та орган управління боржника Одеську районну раду Одеської області на 12.01.2026 о 12:00 год. 
Ухвалою від 12.01.2026 призначено справу № 916/2186/23(916/4414/25) до розгляду у судовому засіданні на "04" лютого 2026 р. о 15:00 год, через те, що судове засідання призначене на 12.01.2026 о 12:00 год. не відбулося, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2026 справу № 916/2186/23(916/4414/25) постановлено розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі № 916/2186/23(916/4414/25) призначено на "09" березня 2026 р. о 14:30 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 відкладено підготовче засідання у справі № 916/2186/23(916/4414/25) за позовом ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича до Одеської районної ради Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності на власника та орган управління боржника Одеську районну раду Одеської області на "30" березня 2026 р. о 15:30 год.
Підготовчі засідання 30.03.2026, 15.04.2026 не відбулися, через оголошення системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 916/2186/23(916/4414/25); справу № 916/2186/23(916/4414/25) призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на "13" травня 2026 р. о 15:00 год., про що повідомлено учасників справи.
Судові засідання щодо розгляду справи по суті призначені на 13.05.2026, 10.06.2026 не відбулися, через оголошення системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги. 
Ухвалою суду від 15.06.2026 призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 22.06.2026. 
У судовому засіданні 22.06.2026, суд проголосив скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення суду. 
Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, при цьому про розгляд цієї справи був повідомлений належним чином, шляхом доставки ухвал суду до його електронного кабінету користувачів підсистеми Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи – "Електронний суд", про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки секретаря судового засідання.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Обставини справи встановлені судом
Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2023 за заявою боржника Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради» (67600, Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, просп. Незалежності, 7; код ЄДРПОУ 41250360) (далі - КП «Райбудсервіс») відкрито провадження у справі № 916/2186/23 про банкрутство КП «Райбудсервіс»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича . 
У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство КП «Райбудсервіс» зазначено, що враховуючи те, що неплатоспроможність КП «Райбудсервіс» виникла в результаті об`єктивних факторів (введення воєнного стану в Україні), засновником КП «Райбудсервіс» Одеською районною радою 27 вересня 2022 прийнято рішення № 163-VIII, п. 1 якого Одеська районна рада Одеської області надала згоду на порушення справи про банкрутство юридичної особи - Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради (67600, Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, просп. Незалежності, 7; код ЄДРПОУ 41250360). Станом на дату подання заяви, на балансі КП «Райбудсервіс» рухоме та нерухоме майно відсутнє. Загальна заборгованість КП «Райбудсервіс» перед кредиторами становить 801 070,69 грн.
Ухвалою попереднього засідання господарського суду Одеської області від 27.07.2023 постановлено: 
1. Визнаними вимогами боржника КП «Райбудсервіс» є:
- товариство з обмеженою відповідальність «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код ЄДРПОУ 40121452) з вимогами до боржника в сумі 577 304 грн. та 5 368 грн. судового збору.
Постановою господарського суду Одеської області від 17.08.2023 по справі № 916/2186/23 КП «Райбудсервіс» визнано банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10. 2025 по справі № 916/2186/23 постановлено: 
1. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до КП «Райбудсервіс» в сумі 162 360,00 грн., із задоволенням у 1 (першу) чергу вимог кредиторів.
2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до КП «Райбудсервіс» в сумі 551 020,32 грн., із задоволенням у 1 (першу) чергу вимог кредиторів.
3. Визнані у п.п. 1-2 даної ухвали суду вимоги підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, однак не надають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право вирішального голосу на зборах кредиторів.
У відповідності до Вимог до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затверджені Наказом Міністерства юстиції України 17 серпня 2020 № 2778/5, арбітражний керуючий, який виконує повноваження в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство КП «Райбудсервіс», склав реєстр вимог кредиторів КП «Райбудсервіс» та забезпечив його підтримання в актуальному стані. Загальний розмір вимог кредиторів до КП «Райбудсервіс» становить 1 296 052,32 грн.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 31.03.2017 в Єдиному державному реєстрі здійснено запис № 15571020000002743 про проведення державної реєстрації КП «Райбудсервіс». Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 67600, Одеська обл., місто Біляївка(пн), пр-т Незалежності, будинок 7. Розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) становить: 10 000,00 грн.
Засновником є Одеська районна рада Одеської області, код ЄДРПОУ: 43995888, місцезнаходження: Україна, 65032, Одеська обл., місто Одеса, пр. Шевченка, будинок 4, розмір частки засновника (учасника): 10 000,00 грн. Керівником підприємства є ОСОБА_2 (Виконуючий обов`язки).
Згідно інформації з реєстру КП «Райбудсервіс» має право займатися наступними видами діяльності: 38.11 Збирання безпечних відходів (основний); 08.99 Добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 41.10 Організація будівництва будівель; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів; 81.21 Загальне прибирання будинків.
Рішенням Одеської районної ради Одеської області № 15-VIII від 29.12.2020, крім іншого, утворено Одеську районну раду Одеської області шляхом злиття Лиманської районної ради Одеської області (код 24527249), Овідіопольської районної ради Одеської області (код 24766994) та Біляївської районної ради Одеської області (код 20948988). Встановлено, що Одеська районна рада Одеської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лиманської районної ради Одеської області, Овідіопольської районної ради Одеської області та Біляївської районної ради Одеської області. 
Згідно п. 10 рішення Одеської районної ради Одеської області № 15-VIII від 29.12.2020 року у зв`язку з реорганізацією Біляївської районної ради Одеської області, яке передбачає її припинення шляхом злиття з Одеською районною радою Одеської області, вирішено уповноважити Комісію з реорганізації забезпечити проведення інвентаризації активів та зобов`язань Біляївської районної ради Одеської області перед складанням річної фінансової звітності станом на 31.12.2020. Вирішено інвентаризацію активів та зобов`язань проводити у присутності матеріально відповідальних осіб Біляївської районної ради Одеської області. 
Згідно п. 16 рішення Одеської районної ради Одеської області № 15-VIII від 29.12.2020 зобов`язано апарат Одеської районної ради забезпечити своєчасне та повне прийняття та оприбуткування активів та зобов`язань Овідіопольської районної ради Одеської області, Біляївської районної ради Одеської області, Лиманської районної ради Одеської області згідно з передавальним актом. 
Одеська районна рада Одеської області почала виконання своїх повноважень з прийняттям вже згаданого рішення № 15-VIII від 29.12.2020 «Про створення Одеської районної ради Одеської області шляхом реорганізації Лиманської районної ради, Овідіопольської районної ради та Біляївської районної ради Одеської області», а отже в силу правових положень ч. 3, 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» саме з цього дня Одеська районна рада Одеської області стала правонаступником Біляївської районної ради по всіх правах та обов`язках останньої, в тому числі й у відношенні до КП «Райбудсервіс». Повноваження Біляївської районної ради припинилися.
Згідно інвентаризаційного опису майна КП «Райбудсервіс», станом на 10.02.2021 виконано зняття фактичних залишків основних засобів, які обліковуються на субрахунку (ах) 103 «Будівлі, споруди та передавальні пристрої», 105 «Транспортні засоби», 106 «Інструменти, прилади та інвентар», 109 «Інші засоби».
На балансі КП «Райбудсервіс» перебували 75 одиниць (матеріальні цінності) загальною вартістю 3 488 774,23 грн., а саме:
- адмінбудівля вул. Миру, 21 (1шт.); водопровід вул. Московська – вул. Миру (1шт.); адмінбудівля, вул. Суворова, буд. 13 А (1шт.); земельна ділянка під адмінбудівлею, вул. Суворова, буд. 13 А (0,0701) – загальна вартість цих об`єктів за даними бухгалтерського обліку становить 3 197 738,23 грн.;
- трактор Т-40 (1989) (1шт.); плуг (1981) (1шт.); тракторний причеп (1989) (1шт.); спеціалізований легковий автомобіль меддопомога ГАЗ 2705 (1шт.) – загальна вартість цих об`єктів за даними бухгалтерського обліку становить 82 839,00 грн.; 
- комп`ютер (1шт.); програмно-технологічний продукт «UA-бюджет» (1шт.) – загальна вартість цих об`єктів за даними бухгалтерського обліку становить 17 900,00 грн.; 
- диван дитячий розкладний 800*1900 мм (6 шт.); комод для одягу (4 відділення) (5 шт.); стіл обідній розкладний (дерево) (1 шт.); стілець обідній (дерево) (4 шт.); ковдра полуторна (10 шт.); подушка пух/перо 500*700 мм (10 шт.); набір постільної білизни полуторний (10 шт.), набір постільної білизни полуторний (4 шт.); матрац ортопедичний (4 шт.); набір кухонних меблів (1 шт.); комплект меблів у вітальню (1 шт.); шкаф-купе 2100*600*2100 мм (1 шт.); ліжко 2-х ярусне 900*2000 мм (2 шт.); обідній набір кухонних меблів з стола та 6-ти стільців (дерево) (1 шт.); офісний набір меблів з 5-ти столів та 5-ти стільців (1 шт.); комплект з 2-х килимів для вітальні (1 шт.); мийка з нержавійки INTERLINE EVA sateen (1 шт.); змішувач з нержавійки INTERLINE Tango new sateen (1 шт.); витяжка купольна INTERLINE UNNA WN A/60 PB/2/T (1 шт.) – загальна вартість цих об`єктів за даними бухгалтерського обліку становить 190 297,00 грн.
Всі вказані об`єкти за актами приймання-передачі засновником КП «Райбудсервіс» - районною радою було безоплатно передано до комунальної власності відповідних місцевих рад.
Рішенням Одеської районної ради Одеської області № 56-VIII від 12.03.2021 року передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївської району Одеської області, який ліквідовано, у комунальну власність Великодальницької сільської територіальної громади Одеського району Одеської області в особі Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області індивідуальне визначене майно, яке знаходиться на балансі та використовується юридичними особами (комунальними підприємствами, установами, організаціями), відповідно до додатку № 1 до цього рішення та відповідних інвентаризаційних описів, складених інвентаризаційною комісією. 
Згідно додатку № 1 до рішення районної ради від 12.03.2021 № 56-VIII було передано, крім іншого, індивідуально-визначене майно КП «Райбудсервіс» - плуг 1981, інвентарний номер – 10510004.
Рішенням Одеської районної ради Одеської області № 62-VIII від 12.03.2021 затверджено, крім іншого, акт приймання-передачі (передавальний акт) зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Біляївської району, який ліквідовано, у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району Одеської області нежитлових будівель та вузлів обліку, що знаходяться за адресою: м. Біляївка, Одеської області, проспект Незалежності, 11, які знаходились на балансі КП «Райбудсервіс».
Згідно акту приймання-передачі від 09.03.2021 до складу передачі входять: нежитлова будівля за адресою: м. Біляївка, Одеської області, проспект Незалежності, 11, під літ. «А», заг. площею 706,30 кв.м.; будівля гаражів під літ. «Б», 124,20 кв.м.; будівля вбиральні під літ. «Г», 7,30 кв.м., відображені в технічному паспорті від 09.10.2007 (свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 513920); водомір 22640; електролічильник; лічильник газу мембранний ВК-G 1,6 Т. Первісна (переоцінена) вартість загальних фондів становить 4 553 771,00 грн. Балансова вартість загальних фондів становить 378 111,00 грн. Сума накопиченого зносу загальних фондів становить 4 175 660,00 грн. Усі об`єкти знаходяться у задовільному технічному фізичному стані, функціонують, використовуються за призначенням. Разом із об`єктом передається документація: технічний паспорт від 09.10.2007, свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 513920.
25 червня 2021 Одеська районна рада Одеської області прийняла рішення № 93-VIII:
1. Увійти до складу засновників юридичної особи – Комунальне підприємство «Райбудсервіс» Біляївської районної ради», змінивши Біляївську районну раду Одеської області (код 20948988) на Одеську районну раду Одеської області (код 43995888), як її правонаступник. 
2. Змінити назву Комунального підприємства «Райбудсервіс» Біляївської районної ради» на Комунальне підприємство «Райбудсервіс» Одеської районної ради».
3. Затвердити Статут КП «Райбудсервіс» в новій редакції.
4. Директору КП «Райбудсервіс» вчинити відповідні дії для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію районної ради з управління майном спільної власності територіальних громад району.
Згідно п. 1.1. Статуту КП «Райбудсервіс», який є додатком до рішення районної ради від 25.06.2021 року № 93-VIII (далі – Статут), КП «Райбудсервіс» є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району Одеської області, інтереси яких представляє Одеська районна рада в межах повноважень визначених законодавством України.
Згідно п. 1.2. Статуту Одеська районна рада Одеської області (далі – Власник) від імені та в інтересах територіальної громади сіл, селища, міста району, здійснює правомочності з володіння, користування та розпорядження КП «Райбудсервіс».
Згідно п. 1.3. Статуту координацію діяльності КП «Райбудсервіс», контроль за дотриманням Статуту та ефективністю використання і збереження закріпленого за КП «Райбудсервіс» майна здійснює Власник.
Згідно п. 1.4. Статуту КП «Райбудсервіс» безпосередньо підпорядковується Власнику і входить до його сфери управління.
Згідно п. 1.7. Статуту КП «Райбудсервіс» є госпрозрахунковим підприємством, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району.
Згідно п. 1.8. Статуту КП «Райбудсервіс» є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку і штампи, де вказані його найменування, фірмові бланки, розрахункові рахунки в установах банку, відокремлене майно на праві господарського відання, товарний фірмовий знак, укладає від свого імені угоди, які в окремо визначених цим статутом випадках повинні бути узгоджені з Власником, набуває майнові права та особисті немайнові права, може бути позивачем та відповідачем у судах. Комунальне підприємство має структурні підрозділи, які не являються юридичними особами.
Згідно п. 1.12. Статуту КП «Райбудсервіс» складає та узгоджує з органом управління фінансовий план на кожний наступний рік.
Згідно п. 1.13. Статуту КП «Райбудсервіс» що півроку та щорічно у місячний строк з дня закінчення звітного періоду надає Власнику звітність та звіт про виконання фінансового плану разом з пояснювальною запискою.
Згідно п. 1.15. Статуту у своїй діяльності КП «Райбудсервіс» керується чинним законодавством України, цим Статутом, рішеннями Власника.
Згідно п. 2.1. Статуту КП «Райбудсервіс» створене з метою: 
2.1.2. Ведення господарської діяльності з метою отримання прибутку.
2.1.2. Сприяння роботі, яка проводиться Одеською районною радою Одеської області, по забезпеченню комплексного економічного та соціального розвитку Одеського району Одеської області шляхом задоволення потреб населення, підприємств та організацій усіх форм власності по наданню та виконанню послуг, робіт, пов`язаних з діяльністю комунального підприємства.
2.1.3. Сприяння ефективному використанню активів Власника.
Згідно п. 2.4. Статуту основними напрямками діяльності, крім інших, є: проектування, будівництво, реконструкція і монтаж інженерних та транспортних мереж, зведення несучих і огороджувальних конструкцій, будівництво, ремонт та реконструкція доріг, мостів, шляхових естакад, житлових та нежитлових будівель та споруд, об`єктів соціально-культурного та побутового призначення, тощо; надання послуг щодо одержання необхідних дозволів та погоджень з відповідних державних та громадських установ, технічної документації стосовно користування надрами, будівництва, землекористування, землевпорядкування тощо; здійснення діяльності з розробки та експертизи проєктно-кошторисної документації, інженерних досліджень для будівництва, діяльність у сфері інжинірингу; здійснення ремонтно-будівельних, монтажно-налагоджувальних та спеціалізованих робіт, виготовлення будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, товарів народного споживання на виробничих базах КП «Райбудсервіс», надання побутових послуг на замовлення юридичних та фізичних осіб; здійснення операцій з металобрухтом, його утилізація, реалізації продукції утилізації; діяльність з оброблення відходів (зберігання, збір, утилізація, переробка); здавання в оренду нерухомого майна; виконання топографо-геодезичних та картографічних робіт; проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт; здійснення грошової оцінки майна; надання послуг з впровадження енергозберігаючих технологій і обладнання на об`єктах житлового та громадського призначення; здійснення господарської діяльності з виробництва теплової енергії на установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії; здійснення діяльності із прибирання, загального прибирання будинків, іншої діяльності із прибирання будинків і промислових об`єктів, інших видів діяльності із прибирання та ін.. 
Згідно п. 2.7. Статуту КП «Райбудсервіс» повинно узгоджувати з Власником щорічні та квартальні плани роботи, планові кошториси та калькуляції на власні роботи та послуги. Робота без відповідного узгодження планів та калькуляцій не допускається.
Згідно п. 2.10. Статуту джерелом формування фінансових ресурсів КП «Райбудсервіс» є бюджетні кошти, прибуток, амортизаційні відрахування, інші джерела надходжень не заборонені законодавством України.
Згідно п. 4.1. Статуту статутний фонд КП «Райбудсервіс» становить 10 000,00 грн.
Згідно п. 4.3. Статуту майно КП «Райбудсервіс» є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району Одеської області і знаходиться у користуванні КП «Райбудсервіс» на праві господарського відання, підлягає обліку згідно з чинним законодавством. Здійснюючи право господарського відання КП «Райбудсервіс» володіє, користується зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту. Відчуження, безоплатна передача, списання основних засобів здійснюється за погодженням із Власником.
Згідно п. 4.4. КП «Райбудсервіс», у встановленому порядку, за згодою Власника або уповноваженого ним органу, має право продавати, передавати, обмінювати, надавати в оренду належне йому майно та інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу.
Згідно п. 4.5. Статуту джерелами формування майна КП «Райбудсервіс» є: комунальне майно, передане КП «Райбудсервіс» відповідно до рішення Власника; доходи від господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів, у тому числі іноземних; капітальні вкладення, дотації, фінансова підтримка з бюджетів; безоплатні або благодійні внески, пожертвування юридичних та фізичних осіб; майно, придбане від інших суб`єктів господарювання, організацій, громадян у встановленому законодавством порядку; бюджетні кошти; інші джерела, які не заборонені чинним законодавством України.
Згідно п. 6.1. Статуту суб`єктами управління КП «Райбудсервіс» є Одеська районна рада Одеської області та директор (керівник) підприємства.
Згідно п. 6.3. Статуту вищим органом КП «Райбудсервіс» є його Власник – Одеська районна рада Одеської області.
Згідно п. 6.3.3., п. 6.3.6., п. 6.3.7., п. 6.3.9., п. 6.3.10., п. 6.3.11. Статуту Одеська районна рада Одеської області вирішує питання списання окремо визначеного рухомого і нерухомого майна, що перебуває у власності та господарському віданні КП «Райбудсервіс»; призначає та звільняє директора (керівника) КП «Райбудсервіс»; заслуховує піврічні та щорічні звіти директора (керівника) КП «Райбудсервіс» про діяльність КП «Райбудсервіс»; здійснює координацію діяльності КП «Райбудсервіс»; здійснює контроль за дотриманням Статуту та ефективністю використання майна КП «Райбудсервіс»; здійснює контроль за дотриманням умов контракту з директором (керівником) КП «Райбудсервіс», готує пропозиції щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, продовження або розірвання контракту з директором (керівником) КП «Райбудсервіс» та ін.
22 вересня 2021 Одеською районною радою Одеської області прийнято розпорядження № 282/2021-РР, яким передано на баланс та в повне господарське відання КП «Райбудсервіс» (код 41250360) цілісний майновий комплекс за адресою: просп. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, та доручено директору КП «Райбудсервіс» здійснити приймання об`єктів, що зазначені у пункті 1 цього рішення на баланс КП «Райбудсервіс» в порядку визначеному законодавством.
Згідно акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу за адресою: просп. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району Одеської області, від 24.09. 2021, в.о. директора КП «Райбудсервіс» Олексій Долгов 23.09. 2021 провів обстеження об`єктів передачі за адресою: просп. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, та встановив, що до складу передачі входять: нежитлова будівля під літ. «А», заг. площею 706,30 кв.м.; будівля гаражів під літ. «Б», 124,20 кв.м.; будівля вбиральні під літ. «Г», 7,30 кв.м., відображені в технічному паспорті від 09.10.2007 (свідоцтво на право власності серія ЯЯЯ № 513920); водомір 22640; електролічильник; лічильник газу мембранний ВК-G 1,6 Т. Первісна (переоцінена) вартість загальних фондів становить 4 553 771,00 грн. Балансова вартість загальних фондів становить 378 111,00 грн. Сума накопиченого зносу загальних фондів становить 4 175 660,00 грн. Усі об`єкти знаходяться у задовільному технічному фізичному стані, функціонують, використовуються за призначенням. Разом із об`єктом передається наступна документація: технічний паспорт від 09.10.2007, свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 513920.
0.01. 2022 Одеською районною радою Одеської області прийнято розпорядження № 01/2022-РР «Про покладення виконання обов`язків директора Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради», яким покладено виконання обов`язків директора КП «Райбудсервіс» на робітника з благоустрою відділу з благоустрою КП «Райбудсервіс» Свистуна В.М. з 17.01.2022.
12.08.2022 Одеською районною радою Одеської області прийнято розпорядження № 100/2022-РР «Про покладення виконання обов`язків директора Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради», яким покладено виконання обов`язків директора КП «Райбудсервіс» на начальника відділу з благоустрою КП «Райбудсервіс» Скоцика В.С. з 12.08.2022.
18.08.2022 в.о. директора КП «Райбудсервіс» Скоциком В.С. на адресу голови Одеської районної ради Барвіненка В.Д. було направлено лист № 16, яким повідомлялося про важке фінансове становище КП «Райбудсервіс», про розмір заборгованості КП «Райбудсервіс» перед кредиторами та викладено прохання розглянути питання щодо можливості фінансування підприємства із районного бюджету та вирішення подальшої долі його існування, тобто, повідомив засновника Одеську районну раду про знаходження підприємства КП «Райбудсервіс» в стані неплатоспроможності.
Відомостей про прийняття Одеською районною радою рішень по відновленню платоспроможності свого підприємства не надано, фінансування КП «Райбудсервіс» для погашення наявних боргів не здійснено.
Згідно листа Одеської районної ради Одеської області № 174-01/01-01 від 22.08.2022, Одеська районна рада Одеської області повідомила керівника Одеської обласної прокуратури, про те, що вона планує зняти з балансу КП «Райбудсервіс» нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: вул. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеська область. У зв`язку з чим, КП «Райбудсервіс» буде вимушене достроково розірвати договори між постачальниками комунальних послуг та КП «Райбудсервіс», що в подальшому призведе до необхідності заключення прямих договорів між Одеською обласною прокуратурою та постачальниками комунальних послуг. Рішенням Одеської районної ради від 17.09.2021 № 116-VIII було вирішено передати нежитлове приміщення із допоміжними приміщеннями, у т.ч. майстерні, склади, гаражні приміщення тощо, яке знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеська область, загальною площею 847 кв.м. в оренду без проведення аукціону Одеській обласній прокуратурі для розміщення Біляївської окружної прокуратури Одеської області. Тому існує потреба внести зміни до Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 1 від 17 серпня 2021 шляхом укладення додаткової угоди.
27 вересня 2022 Одеською районною радою Одеської області прийнято рішення № 165-VIII, згідно якого передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївської району Одеської області, який ліквідовано, у комунальну власність Біляївської міської територіальної громади Одеського району Одеської області в особі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області індивідуальне визначене майно, яке знаходиться на балансі та використовується юридичними особами (комунальними підприємствами, установами, організаціями), закладами освіти, культури та охорони здоров`я згідно з додатком № 2 до цього рішення та відповідних інвентаризаційних описів, складених інвентаризаційною комісією. Передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївської району Одеської області, який ліквідовано, у комунальну власність Біляївської міської територіальної громади Одеського району Одеської області в особі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області нерухоме майно (житлові та/або нежитлові будівлі та/або приміщення) з вузлами обліку згідно з додатком № 3 до цього рішення. Передано основні засоби, а саме: водопровід, який веде до нежитлової будівлі розташованої за адресою: вул. Миру, 21 (інвентарний № 03-103-13). Також передано безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Одеського району Одеської області до комунальної власності Біляївської міської територіальної громади Одеського району Одеської області в особі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області земельну ділянку площею 0,0701 га за адресою: м. Біляївка, вул. Суворова, 13 А (кадастровий номер: 5121010100:02:003:0319).
Згідно додатку № 2 до рішення районної ради від 27.09.2022 № 165-VIII було передано майно, яке знаходилось на балансі КП «Райбудсервіс» та використовувалось Дитячим будинком сімейного типу у місті Біляївка за адресою: вул. Суворова, 13а, а саме: диван дитячий розкладний 800*1900 мм – 6 штук, комод для одягу (4 відділення) – 5 штук, стіл обідній розкладний (дерево) – 1 штука, стілець обідній (дерево) – 4 штуки, ковдра полуторна – 10 штук, подушка пух/перо 500*700 мм – 10 штук, набір постільної білизни полуторний – 10 штук, набір постільної білизни полуторний – 4 штуки, матрац ортопедичний – 4 штуки, набір кухонних меблів – 1 штука, комплект меблів у вітальню – 1 штука, шкаф-купе 2100*600*2100 мм – 1 штука, ліжко 2-х ярусне 900*2000 мм – 2 штуки, обідній набір кухонних меблів з стола та 6-ти стільців (дерево) – 1 штука, офісний набір меблів з 5-ти столів та 5-ти стільців – 1 штука, комплект з 2-х килимів для вітальні – 1 штука, мийка з нержавійки INTERLINE EVA sateen – 1 штука, змішувач з нержавійки INTERLINE Tango new sateen – 1 штука, витяжка купольна INTERLINE UNNA WN A/60 PB/2/T – 1 штука.
Згідно додатку № 3 до рішення районної ради від 27.09.2022 № 165-VIII у комунальну власність Біляївської міської територіальної громади було передано нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі за адресою: Україна, 67600, Одеська обл., місто Біляївка, вул. Костіна, буд. 52; нежитлові будівлі за адресою: Україна, 67600, Одеська обл., місто Біляївка, вул. Миру, буд. 21; житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Україна, 67600, Одеська обл., місто Біляївка, вул. Суворова, буд. 13а.
27 вересня 2022 Одеською районною радою Одеської області прийнято рішення № 163-VIII згідно якого надано згоду на порушення справи про банкрутство юридичної особи – КП «Райбудсервіс». Доручено виконавчому апарату районної ради здійснити організаційно-правові дії, пов`язані із порушенням процедури банкрутства КП «Райбудсервіс» та звернутися до господарського суду із відповідною заявою про порушення провадження у справі про банкрутство КП «Райбудсервіс».
28 вересня 2022 Одеською районною радою Одеської області, на підставі рішення Одеської районної ради Одеської області від 27 вересня 2022 № 163-VIII «Про надання згоди на порушення справи про банкрутство Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради», прийнято розпорядження № 153/2022-РР «Про втрату чинності розпорядження районної ради», яким встановлено наступне: «Вважати таким, що втратило чинність розпорядження районної ради від 22 вересня 2021 № 282/2021-РР «Про передачу в повне господарське відання Комунальному підприємству «Райбудсервіс» Одеської районної ради» цілісного майнового комплексу за адресою: просп. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеського району Одеської області».
Одеська районна рада Одеської області, виступаючи як правонаступник всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу Одеського району Одеської області, прийняла рішення № 174-VIII від 15.12.2022 про передачу зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївського району Одеської області, який ліквідовано, у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області нерухоме майно (житлові та/або нежитлові будівлі та/або приміщення) з вузлами обліку згідно з додатком №1 до цього рішення, а саме: нежитлові будівлі за адресою: Україна, 67600, Одеська обл., місто Біляївка, проспект Незалежності, буд. 11.
Згідно акту приймання-передачі нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, вул. Миру, 21 від 21.12.2022, який затверджено рішенням Біляївської міської ради № 805-32/VIII від 22.12.2022, Одеська районна рада Одеської області передає безоплатно, а Біляївська міська територіальна громада в особі Біляївської міської ради приймає: нерухоме майно – нежитлову будівлю (комунальна спільна часткова власність (30/100)) з вузлами обліку, яка розташована за адресою: Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, вул. Миру, 21 (балансоутримувач – КП «Райбудсервіс», код 41250360). Рік введення в експлуатацію – 1963, загальна площа будівлі – 84,8 кв.м., вартість основних фондів станом на 01.12.2022 року: первісна вартість – 130 936,13 грн., залишкова вартість – 56 134,78 грн. Технічний стан об`єкта приймання-передачі задовільний; об`єкт обладнаний інженерними мережами на газо-, водо-, електропостачання.
Вказаний об`єкт передачі на момент передачі знаходився у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївського району Одеської області, який ліквідовано, балансоутримувач – КП «Райбудсервіс».
Згідно акту приймання-передачі водопроводу, який веде до нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, вул. Миру, 21 від 21.12.2022, який затверджено рішенням Біляївської міської ради № 805-32/VIII від 22.12.2022, Одеська районна рада Одеської області передає безоплатно, а Біляївська міська територіальна громада в особі Біляївської міської ради приймає: нерухоме майно – водопровід (інвентарний № 03-103-13), який веде до нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, вул. Миру, 21 (балансоутримувач – КП «Райбудсервіс», код 41250360). Рік введення в експлуатацію – 2010. Вартість основних фондів станом на 01.12.2022: первісна вартість – 13 150,00 грн.; залишкова вартість – 9 843,75 грн. Технічний стан об`єкта приймання-передачі задовільний; об`єкт обладнаний інженерними мережами на водопостачання. Вказаний об`єкт передачі на момент передачі знаходився у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Біляївського району Одеської області, який ліквідовано, балансоутримувач – КП «Райбудсервіс».
За висновком проведеного ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. у справі про банкрутство №916/2186/23 КП «Райбудсервіс» Одеської районної ради на підставі положень ст. 61 КУзПБ та відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (в редакції наказу № 1361 від 26.10.2010) аналізу фінансово-господарської діяльності боржника щодо виявлення ознак дій доведення до банкрутства приховування банкрутства, фіктивного банкрутства встановлено неправомірні дії з навмисного приховування дійсного фінансового стану підприємства та відомостей щодо наявності ознак банкрутства, що виразилося в ненаданні річної фінансової звітності та інших документів щодо діяльності підприємства, бездіяльності щодо вживання заходів для запобігання банкрутству підприємства, а також прийняття нераціональних управлінських рішень в рамках своєї компетенції, зокрема залишення підприємства без основних засобів виробництва, відсутність бюджетного фінансування для виплати боргів підприємства, в тому числі заробітної плати працівникам, ціноутворення, що призвело до значних фінансових втрат та збитків, припинення діяльності та надання передбаченої законом звітності при наявності значних сум заборгованості перед кредиторами. Погашення вимог кредиторів в межах справи про банкрутство не відбувалось. Сума вимог кредиторів складає 1 296 052,52 грн., ліквідаційна маса складає -0, розмір субсидіарної відповідальності складає розмір кредиторських вимог – 1 296 052,52 грн. Суб`єктом субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства КП «Райбудсервіс» є Одеська районна рада Одеської області.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що виробниче майно КП «Райбудсервіс» було вилучено в підприємства та передано у власність Біляївської міської ради безоплатно. При цьому, відсутні докази на підтвердження того, що підприємству вартість такого майна була відшкодована з метою погашення наявних боргів.
Дії Одеської районної ради Одеської області по безоплатній передачі всього майна КП «Райбудсервіс» (нерухомого та рухомого) у комунальну власність, без визначення компенсації у зв`язку з таким вилученням, без оплати вимог кредиторам призвели до неможливості здійснення боржником подальшої господарської діяльності, до неможливості включення такого майна до ліквідаційної маси з метою реалізації та задоволення вимог кредиторів.
18.08.2022 в.о. директора КП «Райбудсервіс» Скоциком В.С. на адресу голови Одеської районної ради Барвіненка В.Д. було направлено лист № 16, яким повідомлялося про важке фінансове становище КП «Райбудсервіс», про розмір заборгованості КП «Райбудсервіс» перед кредиторами та викладено прохання розглянути питання щодо можливості фінансування підприємства із районного бюджету та вирішення подальшої долі його існування.
Отже, Одеській районній раді Одеської області було достеменно відомо про наявність у КП «Райбудсервіс» боргів перед кредиторами і неможливість самостійно погасити наявні борги.
Однак, питання щодо можливості фінансування КП «Райбудсервіс» із районного бюджету Одеською районною радою Одеської області не було розглянуто.
Натомість Одеською районною радою Одеської області були здійснені дії, спрямовані на виведення майнових активів, позбавлення боржника засобів отримання прибутку та джерела погашення заборгованості перед кредиторами боржника, що об`єктивно стало причиною неплатоспроможності боржника та 27 вересня 2022 було прийнято рішення № 163-VIII згідно якого надано згоду на порушення справи про банкрутство юридичної особи – КП «Райбудсервіс». 
Норми права, що застосовуються судом, висновки суду
За ч. 1 ст. 143 Конституції України, ч. 2 ст. 327 ЦК України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Ч.5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
У ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; 2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків юридичних осіб комунальної власності відповідних територіальних громад; 3) заслуховування звітів про роботу керівників юридичних осіб комунальної власності відповідних територіальних громад; 4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.
Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам тощо.
Відповідно до ст. 602 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» комунальне унітарне підприємство створюється уповноваженим органом місцевого самоврядування у розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і належить до сфери його управління. Комунальні унітарні підприємства створюються як комунальні комерційні підприємства або комунальні некомерційні підприємства. Орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його повноваження у межах, визначених законом. Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства. Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених законом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 93 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. 
Ч. 1 ст.17 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
За п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.
Отже, обов`язок засновника, власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника передбачити можливість настання негативних для боржника наслідків вилучення у нього майна, не проведення ним господарської діяльності, збільшення кредиторської заборгованості тощо та вчинити передбачені законом заходи щодо запобігання банкрутству боржника перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток (його неплатоспроможності).
Тому поведінка засновника, власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника під час здійснення ними дій організаційно-господарського характеру по відношенню до боржника має базуватися на засадах належного вияву турботливості і обачності та передбачати своєчасне вчинення визначених законом заходів щодо запобігання банкрутству боржника.
Невиконання засновником боржника, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) комунального комерційного підприємства обов`язку передбачити можливість настання негативних для нього наслідків у зв`язку з вилученням у нього майна, яке перебувало у користуванні боржника на праві господарського відання, збільшенням кредиторської заборгованості тощо та вчинити встановлені законом заходи щодо запобігання банкрутству боржника свідчить про наявність вини засновника, власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) у формі простої необережності і, як наслідок, підстав для покладення на нього субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника (близького за змістом висновку дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 10.03.2020 у справі № 902/318/16).
З урахуванням наведеного, у разі доведення обставин того, що стан неплатоспроможності боржника комунального підприємства настав унаслідок передачі його активів іншій юридичній особі, вчинення інших дій, що мали негативні наслідки для боржника, в тому числі невжиття в межах наявних повноважень за обставин очевидного погіршення стану платоспроможності боржника заходів щодо запобігання його банкрутству, на власника боржника (орган місцевого самоврядування) та орган, уповноважений управляти майном (виконавчий комітет) може бути покладена субсидіарна відповідальність за зобов`язаннями такого боржника.
На підтвердження такого підходу до застосування субсидіарної відповідальності до муніципальних органів (органів місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального (комунального) підприємства свідчить також практика Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі «Єршова проти російської федерації» зазначив, що враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства таке підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Отже, незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.
Відповідно до ст. 95 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» орган, до сфери управління якого належить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень. Казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, наявними у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава в особі органу, до сфери управління якого належить таке підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства.
Відповідно до ч. 9 ст. 602 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» збитки, завдані комунальному унітарному підприємству внаслідок виконання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підлягають відшкодуванню зазначеними органами добровільно або за рішенням суду.
Отже, загальними нормами закону встановлено, що у разі недостатності у комунального унітарного підприємства коштів для виконання своїх зобов`язань орган, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємства.
За приписами ст. 4 КУзПБ виконавчий орган боржника, а щодо державних та комунальних підприємств також орган, уповноважений управляти майном боржника, у межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно виявляти та вживати заходів щодо запобігання та реагування у разі настання неплатоспроможності боржника. Виконавчий орган боржника, а у випадках, передбачених законом, - засновники (учасники, акціонери) боржника, власники майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, зобов`язані вживати заходів щодо запобігання неплатоспроможності боржника, у тому числі здійснення позасудового врегулювання боргу, ініціювання процедури превентивної реструктуризації боржника, ініціювання процедури реструктуризації відповідно до Закону України "Про фінансову реструктуризацію" або у випадках, передбачених цим Кодексом, прийняти рішення про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. У разі невиконання або неналежного виконання зазначених заходів особи, зазначені у цій частині, несуть відповідальність у випадках, передбачених законом.
Щодо правової природи, порядку встановлення, доведення передумов та розміру субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство, суд звертається до висновків Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, що викладені у постанові від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21). 
Нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено правове регулювання підстав, умов та порядку застосування / притягнення до субсидіарної відповідальності юридичних осіб, яке водночас перебуває у взаємозв`язку з нормами КУзПБ, які встановлюють порядок провадження у справі про банкрутство на стадії кожної судової процедури, з огляду на таке. 
Водночас, ч. 1 ст. 619 ЦК України регламентовано, що договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Щодо субсидіарної відповідальності за правилами КУзПБ, то суд зазначає, що за змістом преамбули цього Кодексу одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
За загальним правилом, визначеним ч. 1-3 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, установлених установчими документами та законом.
Порядок формування і використання ліквідаційної маси встановлено ст. 61– 65 КУзПБ та спрямовано на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор (а згідно зі змінами, внесеними Законом від 20.03.2023 № 2971-IX, також і кредитор) має право заявити вимоги до третіх осіб, які за законодавством несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства; розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Абзацом другим ч. 2 ст. 61 КУзПБ передбачено, що в разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника – юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. 
Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, за наявності підтвердження вини зазначених осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом таких складових елементів господарського правопорушення: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення. 
Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені ліквідатором і, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, з огляду на диспозицію ст. 215 ГК України, ч.5 ст. 41 Закону про банкрутство (ч.2 ст. 61 КУзПБ) та з урахуванням підстав для порушення справи про банкрутство, потребується конкретизація об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за яке покладається субсидіарна відповідальність, зважаючи, зокрема, на сукупність таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ (ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство) субсидіарна відповідальність може бути покладена на засновника за наявності його вини у банкрутстві боржника. Таким чином законодавець визначив, що всі дії (бездіяльність) засновника повинні відбутися до моменту визнання його банкрутом постанова КГС ВС від 21.07.2021 у справі № 5024/1002/2012.
Згідно із ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.
Водночас ст. 215 ГК України унормовано, що у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва – боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства. Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.
Визначене ч.2 ст. 61 КУзПБ господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства в разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).
Об`єктивну сторону такого правопорушення становлять дії або бездіяльність певних фізичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів. 
На відміну від КК України та КУпАП, у положеннях яких законодавець чітко визначив диспозицію кримінального та адміністративного порушення з доведення до банкрутства та фіктивного банкрутства, ч.2 ст. 61 КУзПБ має власну диспозицію (зміст) правопорушення: "банкрутство боржника з вини його засновників чи інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника…". 
Однак законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність становлять об`єктивну сторону такого правопорушення. Вирішуючи питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) і підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, суд повинен брати до уваги також положення ч. 1 ст. 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство (ст. 1, ст. 34 КУзПБ), з огляду на які такими діями можуть бути: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, спрямованих на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника за його іншими зобов`язаннями; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішень, вказівок, спрямованих на вчинення майнових дій чи бездіяльність боржника щодо захисту власних майнових інтересів на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника (Постанова КГС ВС від 07.10.2021 у справі № 904/4928/17).
Отже у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із ч.1 ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. 
Саме банкрут, від імені якого діє ліквідатор (арбітражний керуючий), у порядку, визначеному ст. 61 КУзПБ, звертається з вимогою до третіх осіб, з вини яких настало банкрутство боржника. 
При цьому визначена в абзаці 1 ст. 61 КУзПБ дискреція ліквідатора у питанні покладення субсидіарної відповідальності має застосовуватися з урахуванням принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, невід`ємним критерієм дотримання якого з огляду на положення ч. 2 ст. 61 КУзПБ є вирішення питання про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства (такий висновок узгоджується зі сталою правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 924/669/17, від 07.10.2021 у справі № 914/3812/15, від 14.09.2023 у справі № 908/2414/21, від 15.02.2024 у справі № 908/2538/22, від 14.03.2024 у справі № 34/5005/4591/2012 тощо). 
Однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Суд наголошує, що саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності. 
Якщо є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, однак за відсутності зазначеної різниці (недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів) немає підстав для стягнення відповідних сум з винних осіб у межах покладення субсидіарної відповідальності, то у ліквідатора немає підстав порушувати відповідний спір у справі про банкрутство. 
Ураховуючи, що ліквідаційна маса (її вартість) є одним із визначальних показників для обчислення розміру субсидіарної відповідальності, суд з огляду на регламентований КУзПБ порядок та етапи формування ліквідаційної маси, зміни, яких вона зазнає під час ліквідаційної процедури, зазначає, що передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ. 
Висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 № 3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий ч.1 ст. 61 КУзПБ).
За змістом ч.2 ст. 61 КУзПБ законодавець визначив розмір субсидіарної відповідальності як різницю між двома показниками (сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою), яка свідчить про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.
Щодо суми вимог кредиторів, то на стадії ліквідації цей показник, як правило, є остаточним та визначається на підставі ухвали, постановленої за результатами попереднього засідання, в якій, зокрема, зазначаються розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (ч.2 ст. 47 КУзПБ).
Що ж до вартості ліквідаційної маси з метою визначення розміру субсидіарної відповідальності, то, враховуючи правову природу цієї відповідальності, її розмір має визначатися за правилами встановлення розміру шкоди, заподіяної майну потерпілого незаконними діями, у деліктних правовідносинах: як різниця між сумою вимог до боржника згідно з реєстром вимог кредиторів та сумою коштів, отриманою за фактом продажу майна в процедурі ліквідації.
У цьому висновку суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20), відповідно до якої за правовою природою відповідальність третіх осіб, передбачена ч.2 ст. 61 КУзПБ, є відповідальністю порушника за збитки, завдані банкруту (ст. 22 ЦК України, пункт 80).
Отже, буквальне прочитання абзаців першого та другого ч. 2 ст. 61 КУзПБ ("розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою", "у разі недостатності майна боржника") є підставою для висновку, що розмір субсидіарної відповідальності, який дає право ініціювати спір про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство та підлягає стягненню із суб`єктів такої відповідальності, визначається в той момент, коли ліквідатор за результатами здійснення судових проваджень у процедурі банкрутства боржника остаточно визначив вартість ліквідаційної маси в грошовому еквіваленті за фактом продажу в процедурі ліквідації включених до її складу активів та здійснив за рахунок отриманих від продажу коштів розрахунок із визнаними у справі кредиторами. 
Тож сума вимог кредиторів, яка підлягає погашенню за правилами ст. 64 КУзПБ, однак залишилась непогашеною в процедурі банкрутства за правилами цієї статті через недостатність майна банкрута, і є розміром субсидіарної відповідальності.
Таким чином, право ліквідатора подати заяву про покладення субсидіарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі.
Аналогічний порядок покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника втілено в актуальній правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 10.06.2020 у справі № 911/3513/16, від 17.06.2020 у справі № 923/590/18, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 24.02.2021 у справі № 902/1129/15 (902/579/20) та від 07.11.2023 у cправі № 908/3468/13. 
Для застосування інституту субсидіарної відповідальності ліквідатору перед зверненням до суду необхідно провести детальний аналіз і встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями директора та засновників банкрута і настанням негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх вимог, тобто визначити форму вини.
При цьому відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), і, відповідно, позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину в діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.
Суд проаналізував усі елементи правопорушення необхідні для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство. У даному випадку суб`єкт- орган місцевого самоврядування (районна рада) як засновник та власник комунального підприємства. Об`єкт - майнові права кредиторів (у тому числі по виплаті заробітної плати), перед якими утворився борг. Об`єктивна сторона (правопорушення): передача майна від боржника третім особам; бездіяльність засновника, не вжиття жодних заходів для фінансового оздоровлення, боржника та оплати боргів, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів (суб`єктивна сторона). 
Зважаючи на викладене суд вважає, що ліквідатором обґрунтовано наявність підстав для застосування субсидіарної відповідальності у зв`язку із доведенням до банкрутства боржника, оскільки дії засновника: по-перше, саме з вини засновника боржник був доведений до банкрутства; по-друге, дії у вигляді передачі майна третім особам від боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; прийняття рішень, спрямованих на зменшення активів боржника, що призвели до банкрутства боржника; наявність причинно-наслідкового зв`язку дій засновника із обставинами доведення до банкрутства та неможливістю задовольнити вимоги кредиторів за рахунок майна боржника.
Судом не беруться до уваги посилання відповідача на відсутність права ліквідатора на подання позову за наявності активів боржника у вигляді дебіторської заборгованості та транспортних засобів, оскільки ці доводи зведені до тверджень про неналежну роботу ліквідатора, що спростовано наданими останнім доказами; по-друге: відповідач не довів свою добросовісність відсутність вини, не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.
Рішенням Одеської районної ради Одеської області від 27.09.2022 №165-VIII передано у комунальну власність Біляївської міської територіальної громади Одеського району Одеської області в особі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області індивідуальне визначене майно, яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради» та використовується Дитячим будинком сімейного типу у місті Біляївка. 
В матеріалах справи міститься лист Одеської районної ради Одеської області, який адресований керівнику Одеської обласної прокуратури (вих. №174-01/01-01 від 22.08.2022 року, зі змісту якого вбачається, що приміщення за адресою вулиця Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеська район, Одеська область загальною площею 847 кв.м. знаходиться в оренді Одеської обласної прокуратури для розміщення Біляївської окружної прокуратури Одеської області. 
У Законі України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги визначені як послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону). 
Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Отже, заборгованість перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виникла в період часу, коли нерухоме майно було в оренді Одеської обласної прокуратури для розміщення Біляївської окружної прокуратури Одеської області.
Згідно відповіді Головного управління ДПС в Одеській області № 33541/6/15-32-64-06 від 18.07.2023 відповідно до інформації, наявної в інформаційно-комунікаційних системах ДПС станом на 12.07.2023 податкова звітність «Податковий розрахунок сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» за період з 01.06.2022 року по 15.06.2023 КП «Райбудсервіс» не надавалась. Обов`язкова фінансова звітність востаннє подавалась за 2020 рік. На запити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про надання всієї наявної фінансової, бухгалтерської та господарської документації Боржника КП «Райбудсервіс» для проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника та для складання відповідно висновків за результатами проведеного аналізу, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей КП «Райбудсервіс», керівництво боржника повідомляло про неможливість надати документацію та про неможливість провести інвентаризацію.
Під час проведення аналізу фінансово-господарської діяльності КП «Райбудсервіс» арбітражним керуючим, крім інших документів, були використані наступні: баланси КП «РАЙБУДСЕРВІС» (ф. №1) станом на 31.12.2018 р., станом на 31.12.2019 р., станом на 31.12.2020 р.; звіти про фінансові результати КП «РАЙБУДСЕРВІС» (ф. № 2) за 2018 р., 2019 р., за 2020 р.; податкові декларації КП «РАЙБУДСЕРВІС» за 2018- 2020 р.р., та за результатами їх детального аналізу вбачається відсутність у КП «Райбудсервіс» дебіторської заборгованості .Отже, докази, які свідчать про наявність у КП «Райбудсервіс» дебіторської заборгованості відсутні, а відповідачем докази протилежного не надані.
Одеська районна рада Одеської області до свого відзиву не надала жодних доказів наявності у КП «Райбудсервіс» дебіторської заборгованості або доказів існування будь-яких договірних відносин між КП «Райбудсервіс» та Одеською обласною прокуратурою, доказів того, що заборгованість КП «Райбудсервіс» перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» виникла саме за постачання природного газу за адресою: просп. Незалежності, 11, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область.
Крім того, позивачем наданий лист Одеської обласної прокуратури №34-4ВИХ-26 від 14.01.2026, яким повідомлено про те, що Одеською районною радою Одеської області не укладався договір з Одеською обласною прокуратурою на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна за спожитий газ, було отримано ліквідатором тільки 14.01.2026 у відповідь на його запит, який раніше не міг бути поданий до Одеської обласної прокуратури.
Позивачем надана інформаційна довідка № 462604378 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Біляївка, пр-т Незалежності, буд. 11, була сформована тільки 02.02.2026 року у зв`язку з отриманням від Одеської обласної прокуратури (лист №34-4ВИХ-26 від 14.01.2026 року) інформації про відсутність договірних відносин між Одеською районною радою та прокуратурою щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна за спожитий газ; відповідь ТСЦ МВС №5143 від 17.07.2024 року, відповідь ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 05.07.2023 року, відповідь Одеської районної ради від 19.08.2024 року, відповідь Одеської районної ради від 28.07.2023 року, були додані ліквідатором КП «Райбудсервіс» на підтвердження того, що будь-яке майно у КП «Райбудсервіс» відсутнє.
Щодо посилань Одеської районної ради про те, що ліквідатором не здійснено вичерпних заходів щодо пошуку транспортних засобів банкрута суд зазначає наступне.
Згідно інформації, яку арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. отримано від Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та Територіального сервісного центру МВС № 5143 за КП «Райбудсервіс» було зареєстровано раніше декілька транспортних засобів (на даний час перереєстровані або зняті з обліку). 
Щодо кожного транспортного засобу, який раніше був зареєстрований за КП «Райбудсервіс», ліквідатор банкрута надав пояснення, які підтверджені відповідними доказами, зокрема, рішеннями про безоплатну передачу рухомого майна (транспортних засобів) зі спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста Біляївського району, який ліквідовано, до комунальної власності інших відповідних місцевих рад.
Доказів наявності у КП «Райбудсервіс» рухомого майна, за рахунок продажу якого є можливість погасити вимоги кредиторів КП «Райбудсервіс», відповідачем не надано.
Дійсно до завершення погашення визнаних у справі вимог кредиторів за рахунок коштів, отриманих від продажу включених до складу ліквідаційної маси активів боржника, зі встановленням за результатами погашення недостатності майна боржника для задоволення таких вимог заява ліквідатора / кредитора з вимогами про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення з винних осіб суми субсидіарної відповідальності не може бути подана, а в разі її подання відповідні вимоги не підлягають задоволенню судом. Вказане правило не застосовується у випадку відсутності ліквідаційної маси, що підтверджено належними доказами.
Звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (аналогічний висновок викладено у постанові КГС ВС від 17.06.2020 у справі № 924/669/17).
Притягнення винних у доведенні до банкрутства осіб до субсидіарної відповідальності є механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб, пов`язаних з боржником, і, як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.
Першочерговою метою застосування цього механізму є створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, що відповідає загальній меті процедур банкрутства та кореспондується з обов`язком здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів, спрямованих на досягнення цієї мети у ліквідаційній процедурі.
Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема, через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог (подібний за змістом висновок викладено в постанові КГС ВС від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).
Отже, саме детальний аналіз ліквідатором фінансового стану банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дасть змогу ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (висновок викладено в постановах КГС ВС від 30.10.2019 у справі № 906/904/16, від 02.09.2020 у справі № 923/1494/15, від 24.02.2021 у справі № 902/1129/15 (902/579/20)).
Для з`ясування ознак доведення до банкрутства ліквідатор має проаналізувати сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників (учасників) боржника, інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення (зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна / активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності) повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим ст. 76-79 ГПК України.
Ст. 61 КУзПБ із 21.10.2019, ст. 41 Закону про банкрутство до 21.10.2019 закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності, має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини, та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені відповідно до їх дійсного економічного змісту, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.
У цьому разі відсутність в осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності, зацікавленості в наданні документів, що відображають реальний стан справ і дійсний господарський оборот, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів під час необґрунтованого порушення їх прав. Тому якщо ліквідатор з посиланням на ті чи інші докази належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів унаслідок її дій (бездіяльності), на неї переходить тягар спростування цих тверджень ліквідатора, з урахуванням чого вона має довести, чому письмові документи та інші докази ліквідатора не можуть бути прийняті для підтвердження його доводів, надавши свої докази і пояснення щодо того, як насправді здійснювалася господарська діяльність.
У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із ч.2 ст. 74 ГПК України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. В силу ст. 13 ГПК України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої свої поведінки.
Вчинення вищевказаних дій вказує на мету ухилення від відповідальності за не погашення боржником заборгованості перед кредиторами, що в свою чергу є ознакою доведення боржника до банкрутства та підставою для покладення на даних осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Судом встановлено, що по-перше, саме з вини відповідача зазначене підприємство доведено до банкрутства; по-друге, дії були в дійсності направлені на виведення майнових активів боржника, що об`єктивно зменшило платоспроможність та стало причиною неплатоспроможності останнього, а в подальшому після визнання боржника банкрутом унеможливило формування ліквідаційної маси банкрута і, відповідно, задоволення вимог кредиторів; по-третє, дії вказаних осіб перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами доведення боржника до банкрутства та неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство.
Згідно положень ст. 86 ГПК України, суд надав оцінку вищенаведеним обставинам, звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства, а також доказам на основі яких такий звіт було складено, всім наявним у матеріалах справи доказам та дійшов висновку щодо наявності підстав для покладання субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства боржника на відповідача у розмірі заявленому ліквідатором. 
При цьому, виходячи з положень ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.
Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору (постанова Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 927/219/20).
Суд зазначає, що застосування правових позицій Верховного суду відбувається тільки у контексті встановлених судом обставин та наявних у справі доказів. За відсутності належних та допустимих доказів та встановлених обставин щодо предмета спору, застосування всіх правових позицій, які зазначені у позові позивачем та відповідачами, не є можливим.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: : перша - виражається в першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; друга - викладена в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; третя - закріплена в другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168); критеріями сумісності заходу втручання у право власності з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, 
Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
У цьому контексті суд зауважує що відповідно до чітких та зрозумілих вимог чинного законодавства обов`язковою умовою застосування субсидіарної відповідальності до учасників банкрута є наявність вини особи зв`язок дій із доведенням до банкрутства та наявність збитків для кредиторів.
Справедливий баланс у позовах про застосування субсидіарної відповідальності у справах про банкрутство досягається шляхом пошуку компромісу між суспільним інтересом у притягненні винних до відповідальності за неплатоспроможність боржника та інтересом особи-засновника/керівника у захисті від необґрунтованих вимог, що базується на принципах законності, пропорційності та процесуальної справедливості. Важливо з дотриманням вимог законодавства, довести наявність вини особи, зв`язок дій з банкрутством та наявність збитків для кредиторів.
Саме вказаний механізм застосовано у цій справі на підставі національного законодавства. Позивач довів, що відповідачі допустили неправомірні дії, які призвели до неплатоспроможності боржника та збитків кредиторів та наявність підстав для застосування субсидіарної відповідальності до них. Судом були забезпечені рівні можливості для всіх сторін представити свої докази та аргументи, суд досліджував конкретні докази, які підтверджують вину, а не загальні припущення.
Отже, законодавство України, зокрема Кодекс України з питань банкрутства, встановлює критерії для застосування субсидіарної відповідальності, що обмежує її свавільне використання. Відповідні приписи є доступними, чіткими та передбачуваними.
Таким чином, баланс досягається через правові та процесуальні механізми, що дозволяють притягнути до відповідальності винних та відмовити у застосуванні такої до тих, чия вина не встановлена, враховуючи при цьому суспільний інтерес у відновленні справедливості та захисту економічних прав.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору…(такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
Зважаючи на встановлені вище обставини справи, суд зазначає, що висновок щодо наявності підстав для покладання субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства боржника тягне за собою стягнення визначеної у позові суми з відповідача у межах національного законодавства і норми Конвенції та ст.1 Першого Протоколу не можуть бути застосовані до них.
Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Вказана справа № 916/2186/23(916/4414/25) розглянута в межах справи в межах справи № 916/2186/23 про банкрутство Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради. 
Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
З огляду на зазначене, з метою уникнення порушення прав та інтересів учасників справи, суд розглянув справу № 916/2186/23(916/4414/25) поза межами встановленого ст. 195 Господарського процесуального кодексу України строку, у розумний строк згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд задовольняє позов повністю. 
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд –

В И Р І Ш И В:
1. Задовольнити позовні вимоги ліквідатора Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича до відповідача Одеської районної ради Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 1 296 052,32 грн у справі № 916/2186/23(916/4414/25). 
2. Покласти на власника та орган управління боржника Одеську районну раду Одеської області (код ЄДРПОУ 43995888; вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012) субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради» (67600, Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, просп. Незалежності, 7; код ЄДРПОУ 41250360) в розмірі 1 296 052,32 грн, у зв`язку з доведенням до банкрутства.
3. СТЯГНУТИ з Одеської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 43995888; вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012) на користь Комунального підприємства «Райбудсервіс» Одеської районної ради» (67600, Одеська обл., Одеський район, м. Біляївка, просп. Незалежності, 7; код ЄДРПОУ 41250360) грошові кошти у розмірі 1 296 052,32 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у порядку ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 06 липня 2026 року у зв`язку із відсутністю сталого постачання електроенергії в Господарському суді Одеської області. 

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": ліквідатору Комунального підприємства „Райбудсервіс” Одеської районної ради арбітражному керуючому Дарієнку В.Д.; Одеської районної ради Одеської області.

Суддя Л.І. Грабован