ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3868/25 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тихоненко О.М., 
Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Оксененка О.М., Черпака Ю.К., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області, що полягають в не нарахуванні, невиплаті ОСОБА_1 (як інваліду 2 групи щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою) основної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з пенсії, починаючи з 25.09.2024 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області, починаючи з 25 вересня 2024 року, щомісячно нараховувати, виплачувати ОСОБА_1 (як інваліду 2 групи щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою) основну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням кожного збільшення мінімального розміру пенсії за віком;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області, що полягають в припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, починаючи з 25.09.2024 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області, відновити нарахування, виплату ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, починаючи з 25.09.2024 року;
- визнати протиправною вимогу ГУ ПФУ в Чернігівській області, що полягає в поверненні ОСОБА_1 суми 66,94 грн, в якості переплати пенсії за період з 25.09.2024 року по 30.09.2024 року, та дії з утримання 66,94 грн, згідно заяви від 01.11.2024 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 пенсію в сумі 66,94 грн, яка була утримана з нього, як переплата пенсії за період з 25.09.2024 року по 30.09.2024 року, згідно вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.10.2024 року, заяви ОСОБА_1 від 01.11.2024 року.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягають в не нарахуванні, невиплаті ОСОБА_1 (як інваліду 2 групи щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою) основної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з пенсії, починаючи з 25.09.2024 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, починаючи з 25 вересня 2024 року, щомісячно нараховувати, виплачувати ОСОБА_1 (як інваліду 2 групи щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою) основну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням кожного збільшення мінімального розміру пенсії за віком залишено без розгляду.
Зазначена ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в задоволенні значеного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області, починаючи з 12.10.2008.
Так, у період з 12.10.2008 по 24.09.2004, отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, з 25.09.2024 по 14.11.2024, отримував пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (переведення здійснено за особисто поданою заявою) (а.с.12).
14.10.2024 ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено на адресу позивача лист, в якому зазначено, що при перерахунку його пенсії виникла переплата в сумі 66,94 грн за період з 25.09.2024 по 30.09.2024. Вказано про реквізити на які необхідно внести вказану суму переплати (а.с.16).
В зв`язку з зазначеним, позивачем подана заява від 01.11.2024 про утримання вказаної переплати в розмірі 100% (а.с.17).
Листом від 08.11.2024 № 15816-14692/Х-02/8-2500/24 пенсійний орган повідомив позивача про складові його пенсії, зокрема зазначено, що розмір пенсії позивача обчислено відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та з 25.09.2024 становить 20699,12 грн, а саме: 7071,36 грн - розмір пенсії по 2 групі інвалідності (4800,00 грн х 1,14 х 1,197 х 1,0796); 13400,00 грн - доплата за рішенням суду (відповідно до статті 39 Закону); 227,76 грн - щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, особам з інвалідністю 2 групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Вказано, що за документами пенсійної справи пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства (а.с.13-14).
Однак, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати, з 25.09.2024 доплати за понаднормовий стаж та протиправного утримання з пенсії 66,94 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для нарахування відповідачем спірної доплати позивачу відсутні, оскільки з 25.09.2024 останній отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (переведення здійснено за особисто поданою заявою).
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що переплата в сумі 66,94 грн., за період з 25.09.2024 по 30.09.2024, виникла внаслідок того, що заява на перехід на пенсію за віком за Законом №1058 була подана позивачем 15.11.2024, а пенсія за листопад 2024 року вже була нарахована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу за Законом № 796-ХІІ. Натомість, вже з 15.11.2024 позивачу нараховувалася пенсія відповідно до Закону №1058, згідно поданої заяви, як наслідок виникла дана переплата в розмірі 66,94 грн.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 10 Закону №1058-ІV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , у різні проміжки часу виявляв бажання, подаючи особисті заяви, отримувати різні види пенсії (по інвалідності або за віком), для розрахунку яких застосовуються норми різних законів (Закону № 1058 або Закону № 796-ХІІ), які передбачають принципово інші підстави отримання та механізм обрахунку пенсійних виплат.
Так, у період з 12.10.2008 по 24.09.2004, ОСОБА_1 отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Починаючи з 25.09.2024 по 14.11.2024, ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (переведення здійснено за особисто поданою заявою).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).
При цьому, 30.03.2021 набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України. Заява про призначення (перерахунок) пенсії та всі необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто пенсіонером або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності.
Починаючи з 15.11.2024 ОСОБА_1 , і станом на момент звернення до суду з позовом, отримує пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058.
Тобто, ГУ ПФУ в Чернігівській області переведено позивача з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший вид пенсії (по віку), що здійснено за особистою заявою позивача.
У свою чергу, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Аналізуючи вказані норми законодавства, та враховуючи, що різні види пенсії (по інвалідності або за віком) розраховуються за нормами різних законів, у даному випадку Законом № 1058 або Законом № 796-ХІІ, які передбачають принципово інші підстави отримання та механізм обрахунку пенсійних виплат. 
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що пенсійним органом правомірно нараховувалася позивачу доплата за понаднормований стаж, під час застосування Закону № 1058, в строк до 25.09.2024.
Таким чином, законні підстави для нарахування позивачу спірної доплати, починаючи з 25.09.2024, тобто в момент отримання пенсії по інвалідності, відповідно до Закону № 796-ХІІ, відсутні. 
Щодо позовних вимог в частині утримання пенсійним органом 66,94 грн. з пенсії ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.10.2024 ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено на адресу позивача лист, в якому зазначено, що при перерахунку його пенсії виникла переплата в сумі 66,94 грн., за період з 25.09.2024 по 30.09.2024. Вказано про реквізити на які необхідно внести вказану суму переплати (а.с.16).
01.11.2024 ОСОБА_1 самостійно подана заява про утримання вказаної переплати в розмірі 100% (а.с.17).
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що пенсія виплачується щомісячно, у строк не пізніше 25-го числа, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку , передбаченому Кабінетом Міністрів України.
При цьому, як вже вище зазначалося судом, 25.09.2024 позивачем була подана заява про перерахунок пенсії, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а 15.11.2024 подано заяву про перерахунок пенсії за віком.
Таким чином переплата в сумі 66,94 грн., за період з 25.09.2024 по 30.09.2024, виникла внаслідок того, що заява на перехід на пенсію за віком, за Законом №1058, була подана позивачем 15.11.2024, а пенсія за листопад 2024 року вже була нарахована авансом пенсійним органом позивачу, за Законом № 796-ХІІ. 
Отже, саме з 15.11.2024 позивачу нараховувалася пенсія, відповідно до Закону №1058, згідно поданої заяви, і як наслідок виникла спірна переплата в сумі 66,94 грн.
Враховуючи встановлені обставини в сукупності із зазначеними правовими нормами, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Чернігівській області правомірно не здійснювало нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, починаючи з 25.09.2024 року, оскільки останнього було переведено на пенсію по інвалідності, та правомірно запропоновано позивачу повернути суму переплати пенсії 66,94 грн., що самостійно здійснено останнім, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 14.05.2026 року