ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 травня 2026 року	Справа №160/3744/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (адреса вулиця В`ячеслава Липинського, 7, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000 ЄДРПОУ 37806243), відповідача 2: Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. № 4-А ЄДРПОУ 42552598), 3-тя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (03113, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 55/2 ЄДРПОУ 20001792) про визнання протиправним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

17.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, відповідача 2: Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, 3-тя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.09.2025 №97 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Кот-д`Івуар Квадіо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08.09.2025 року №8010130100019262.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що у вересні 2025 року Позивачу стало відомо, що Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області (далі – Відповідач або ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, про відкликання дозволу на імміграцію в Україну, та про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання. 
Підставою для прийняття рішення від 08.09.2025 №8010130100019262 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Квадіо ОСОБА_3 став лист Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого, на підставі пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» було прийнято рішення №97 від 05.09.2025 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Кот- ОСОБА_4 .
Позивач не погоджується з рішенням рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08.09.2025 року №8010130100019262 та вважає його протиправними, тому позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 25 лютого 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
10 березня 2026 року відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що Перевіркою матеріалів справи Васильківського районного сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 07.03.2018 № 76 щодо надання дозволу на імміграцію в Україну встановлено, що громадянин Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.03.2018 звернувся до Васильківського районного сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки він є батьком громадянина України (син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка про реєстрацію особи громадянином України № 305/18, видана 05.03.2018 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області). 
Після проведення визначених законодавством перевірок, у зв`язку із не встановленням підстав для відмови у надання дозволу на імміграцію, 12.06.2018 Васильківським РС ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про надання вищезазначеному громадянину дозволу на імміграцію в Україну № 8 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» та документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 09.07.2018. 
У зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання в Україні для подальшого використання ОСОБА_1 09.05.2025 був документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 , орган видачі 8011. 
03.09.2025 вхідним листом № 8.1/2400-25 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до інформації, зазначеної у поданні Департаменту контррозвідки Служби безпеки України, за результатами виконання визначених законодавством завдань у сфері забезпечення державної безпеки, отримано інформацію стосовно громадянина Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявними оперативними даними, має відношення до функціонування транснаціональних злочинних угруповань, які за завданням спецслужб рф та її сателітних держав (у т.ч. країн Африки), здійснюють розвідувально-підривну, а також іншу протиправну діяльність на шкоду державній безпеці України.
На думку відповідача 1 ОСОБА_1 здійснює координацію злочинних механізмів, діяльність яких полягає у незаконній легалізації іноземців на території України шляхом виготовлення фіктивних (підроблених) документів.
Разом з тим, позивач фактично не мешкає разом зі своєю дружиною за місцем реєстрації, спільного побуту не веде, за кордон разом не виїжджали. 
Таким чином, діяльність громадянина Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить загрозу національним інтересам і безпеці України. 
Враховуючи викладене, з метою попередження та недопущення вчинення ОСОБА_1 розвідувальних, терористичних, екстремістських або інших протиправних дій на території нашої держави, забезпечення національної безпеки України та захисту інтересів громадян, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», підпунктом 1 п. 64 Порядку № 321, Департамент контррозвідки Служби безпеки України просить розглянути питання щодо відкликання дозволу на імміграцію та скасування посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позовні вимоги заявлені позивача в цій позовній заяві та підтримані представником позивача в його відповіді на відзив, є безпідставними і необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач 2 правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1,2 ст. 257, ч. 1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевіркою матеріалів справи Васильківського районного сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 07.03.2018 № 76 щодо надання дозволу на імміграцію в Україну встановлено, що громадянин Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.03.2018 звернувся до Васильківського районного сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки він є батьком громадянина України (син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка про реєстрацію особи громадянином України № 305/18, видана 05.03.2018 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області).
Після проведення визначених законодавством перевірок, у зв`язку із не встановленням підстав для відмови у надання дозволу на імміграцію, 12.06.2018 Васильківським РС ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про надання вищезазначеному громадянину дозволу на імміграцію в Україну № 8 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» та документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 09.07.2018. 
У зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання в Україні для подальшого використання ОСОБА_1 09.05.2025 був документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 , орган видачі 8011.
03.09.2025 вхідним листом № 8.1/2400-25 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до інформації, зазначеної у поданні Департаменту контррозвідки Служби безпеки України, за результатами виконання визначених законодавством завдань у сфері забезпечення державної безпеки, отримано інформацію стосовно громадянина Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявними оперативними даними, має відношення до функціонування транснаціональних злочинних угруповань, які за завданням спецслужб рф та її сателітних держав (у т.ч. країн Африки), здійснюють розвідувально-підривну, а також іншу протиправну діяльність на шкоду державній безпеці України. 
Зокрема ОСОБА_1 здійснює координацію злочинних механізмів, діяльність яких полягає у незаконній легалізації іноземців на території України шляхом виготовлення фіктивних (підроблених) документів. Крім того, зазначений іноземець, отримав дозвіл на імміграцію відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як батько громадянина України (син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , акт про народження № 1587). 
Відповідач вказує, що в свідоцтві про народження, зазначені персональні дані дитини: прізвище – ОСОБА_6 , ім`я ОСОБА_7 , графа «по батькові» відсутня. 
Також відповідач зазначив, що позивач фактично не мешкає разом зі своєю дружиною за місцем реєстрації, спільного побуту не веде, за кордон разом не виїжджали. 
Таким чином, діяльність громадянина Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить загрозу національним інтересам і безпеці України. 
З метою попередження та недопущення вчинення ОСОБА_1 розвідувальних, терористичних, екстремістських або інших протиправних дій на території нашої держави, забезпечення національної безпеки України та захисту інтересів громадян, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», підпунктом 1 п. 64 Порядку № 321, Департамент контррозвідки Служби безпеки України просить розглянути питання щодо відкликання дозволу на імміграцію та скасування посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На підставі подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийняло рішення № 97 від 05.09.2025 про відкликання дозволу на імміграцію громадянину республіки Кот- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до відповіді УОМІРМП ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановлено, що громадянин Республіки Кот-Дівуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 03.09.2025 зареєстрований по посвідці на постійне проживання № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про відкликання посвідки на постійне проживання та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08.09.2025 року №8010130100019262 Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На думку позивача, відповідач 1 протиправно прийняв рішення про відкликання дозволу на імміграцію громадянину та відповідач 2 протиправно прийняв рішення про відкликання посвідки на постійне проживання, про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий режим воєнного стану введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», строк якого неодноразово продовжувався Указами Президента України та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.
Як видно із ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Пунктом шостим ч.1 ст.8 Закону №389-VIII передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Пунктом 3 цього ж Указу передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.30-34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч.1 ст.8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно із статтею 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Положеннями ч.1 ст.4 Закону № 3773-VI визначають, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про імміграцію" від 07 червня 2001 року №2491-III (далі - Закон № 2491-III) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Відповідно до приписів статті 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:
1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;
2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;
3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;
4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;
5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;
6) в інших випадках, передбачених законами України.
Згідно із пунктом 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322) посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Підпунктом 4 п. 63, п. 64-66 Порядку № 322 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.
Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.
З матеріалів справи видно, що Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області скасовано дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» ( дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні).
Суд встановив, що питання про скасування дозволу на імміграцію позивача та та скасування посвідки на постійне проживання громадянину було з підстав того, що відповідно до інформації, зазначеної у поданні Департаменту контррозвідки Служби безпеки України, за результатами виконання визначених законодавством завдань у сфері забезпечення державної безпеки, отримано інформацію стосовно громадянина Республіки Кот-д`Івуар Квадіо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявними оперативними даними, має відношення до функціонування транснаціональних злочинних угруповань, які за завданням спецслужб рф та її сателітних держав (у т.ч. країн Африки), здійснюють розвідувально-підривну, а також іншу протиправну діяльність на шкоду державній безпеці України.
У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 823/1499/17 Верховний Суд, вирішуючи спір у справі з подібних правовідносин, зробив висновок, що підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну за пунктом 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III є саме дії іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України чи громадському порядку в Україні. Суд підкреслив, що зазначена норма не визначає такої умови для прийняття рішення про скасування відповідного дозволу, як доведення вини іммігранта у кримінальному чи адміністративному провадженні. 
Суд наголосив, що оскільки забезпечення національної безпеки належить до завдань Національної поліції України, СБУ, то органи ДМС України не перевіряють достовірність інформації, наданої іншими уповноваженими на це органами, а оцінюють наявність визначених Законом № 2491-III підстав для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію. 
ГУ ДМС у Дніпропетровській області не наділено повноваженнями роз`яснювати або тлумачити подання чи висновки СБУ, також ГУ ДМС у Дніпропетровській області не наділено повноваженнями вчиняти будь-які дії що входять до повноважень органів СБУ тощо. 
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 01.11.2023 у справі № 160/11245/22, де Верховний Суд зазначає що СБУ (його територіальні підрозділи) наділені компетенцією щодо надання оцінки наявності в діях відповідного суб`єкта загроз (наявних чи потенційних) національним інтересам та національній безпеці України, а також захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно вживати за результатами такої оцінки відповідні дії, спрямовані на попередження таких загроз, їх локалізацію та усунення. 
З урахуванням дії воєнного стану в України, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень Державної міграційної служби України, її територіальних органів та територіальних підрозділів, щодо здійснення перевірки інформації, наданої уповноваженим органом, адже така інформація з урахуванням військової агресії російської федерації проти України сприймається як достовірна.
Тобто надана Департаментом контррозвідки Служби безпеки України відповідачам інформації є достатньою для прийняття рішень про відкликання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.09.2025 № 97 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Кот-д`Івуар Квадіо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08.09.2025 року № 8010130100019262 є правомірними.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд зробив висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач 1: Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (адреса вулиця В`ячеслава Липинського, 7, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000 ЄДРПОУ 37806243), Відповідач 2: Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. № 4-А ЄДРПОУ 42552598), 3-тя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (03113, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 55/2 ЄДРПОУ 20001792) про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук